202/4725/26
1-кп/202/1408/2026
ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2026 року        м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді:   ОСОБА_1 ,
за участю секретаря   ОСОБА_2 , 
прокурора    ОСОБА_3 , 
захисника    ОСОБА_4 , 
обвинуваченого   ОСОБА_5 , 

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду міста Дніпра, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, подане в рамках кримінального провадження, внесеному 27.02.2026 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026047210000081, у відношенні:

ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, українця, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, не одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації на посаді водія автомобільного відділення підвозу боєприпасів взводу матеріального забезпечення 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 Сухопутних військ, у військовому званні «солдат», фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, -, 
ВСТАНОВИВ:

Солдат ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст.9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Згідно з положеннями ст.ст. 3, 28, 29, 68 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожен має право на повагу до його гідності, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню. Кожна людина має право на особисту недоторканість та кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та Законів України, не посягати на права та свободи, честь і гідність інших людей.
Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.
Незважаючи на це, солдат ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, що регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, вчинив корисливий злочин проти власності за наступних обставин.
У невстановлений під час проведення досудового розслідування місці, дату та час, але не пізніше 27.02.2026 у солдата ОСОБА_5 виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин у великих розмірах, без мети збуту.
Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, спрямований на незаконне придбання психотропних речовин у великих розмірах, без мети збуту, ОСОБА_5 , з порушенням вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року, який визначає правові та організаційні засади державної політики щодо обігу в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, встановлює порядок державного контролю, повноваження органів виконавчої влади, права та обов`язки фізичних і юридичних осіб у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, достовірно знаючи про те, що незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів та психотропних речовин тягне за собою кримінальну відповідальність, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою особистого вживання, без мети збуту, у невстановлені в ході проведення досудового розслідування дату та час, але не пізніше 27.02.2026, з невстановленого джерела, отримав, тим самим придбав особливо небезпечну психотропну речовину у великих розмірах — PVP, обіг якої заборонено, масою 1,9742 г., яку почав зберігати за зберігав при собі, а саме у лівій кишені куртки, без мети збуту.
Далі, 27.02.2026 солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що придбана ним речовина являється особливо небезпечною психотропною речовиною — PVP, обіг якої заборонено, продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, зберігаючи вказану речовину у лівій кишені, одягненої на ньому куртки, пересувався по вулиці Магдалинівській у м.Дніпрі.
Після чого, 27.02.2026 об 17 годині 09 хвилин ОСОБА_5 було зупинено співробітниками Національної гвардії України, які перебували на патрулюванні Індустріального району міста Дніпра, та затримано в порядку ст. 298-2 КПК України, та у період часу з 18 години 40 хвилин до 18 години 44 хвилин старшим дізнавачем СД Дніпровського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_6 у ході особистого обшуку затриманого виявлено сліп-пакет та пластикову трубку зі вмістом речовини кристалічного походження, яка відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено — PVP, маса якої складає 1,9742 г.
Таким чином, ОСОБА_5 незаконно придбав, зберігав особливо небезпечну психотропну речовину у великих розмірах, обіг якої заборонено – PVP, загальна маса якої становить 1,9742 г., що відповідно до таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я №188 від 1 серпня 2000 року із змінами від 11 квітня 2012 року, становить великий розмір, без метою збуту.

Вказаними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України - незаконне придбання та зберігання психотропних речовин у великих розмірах, без мети збуті. 

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого їм органом досудового розслідування кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, і він їх у повному обсязі підтверджує. У скоєні кримінального правопорушення щиро кається, засуджує свою поведінку. 
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. 
Це узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ рекомендації №6 R (87) 18 Комітету Міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Суд, допитавши обвинуваченого ОСОБА_5 та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії нетяжких кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який має повну загальну середню освіту, не одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації на посаді водія автомобільного відділення підвозу боєприпасів взводу матеріального забезпечення 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 Сухопутних військ, у військовому званні «солдат», раніше не судимий, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вину визнав, щиро розкаявся.
Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 309 КК України - незаконне придбання та зберігання психотропних речовин у великих розмірах без мети збуту.
Обставиною, яка згідно ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття. 
Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, та більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого злочину, його наслідків, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. 
З урахуванням вищевикладених обставин по справі, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, шляхом звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 (один) рік, а також вважає необхідним покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 76 КК України.
Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особі обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання, оскільки ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.
До обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. У зв`язку з тим, що прокурор просив призначити ОСОБА_5 покарання не пов`язане з позбавленням волі із застосуванням ст. 75 КК України, суд вважає, що підстав для застосування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили немає, а тому необхідно запобіжний захід скасувати. Звільнити ОСОБА_5 з-під варти із залу суду негайно.
Цивільний позов не заявлений. Долю судових витрат суд вирішує на підставі ст.ст. 118-124 КПК України. Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України. 
Керуючись ч. 3 ст.349, ст.368-370, ст.373, ст.374 КПК України, суд, - 

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік. 

Відповідно до п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації; повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили скасувати, звільнивши його з-під варти із залу суду негайно.

Речові докази: сейф пакет № 6116005 якому містяться об`єкти дослідження, які передані на зберігання до камери схову речових доказів ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області – знищити. 
Стягнути з ОСОБА_5 на користь  держави процесуальні витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням  судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 04.03.2026 СЕ-19/104-26/7487-НЗПРАП в розмірі 2674 гривні 20 копійок; проведенням судової експертизи зброї від 05.03.2026 №СЕ-19/104-26/7464-ХЗ про – 3565 гривні 60 копійок.

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд міста Дніпра.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України. 
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні. 

Суддя ОСОБА_1