П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/38790/25	

Суддя першої інстанції - Катаєва Е.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Дегтярьової С.В.,
суддів – Крусяна А.В., Яковлєва О.В.,
розглянув в порядку письмового провадження у місті Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року у справі №420/38790/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , за участі третьої особи - Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування наказу в частині, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа Військова частина НОМЕР_2 , в якому просив визнати протиправним та скасувати п.5 наказу відповідача №85 від 18 жовтня 2025 року.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
До П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року у справі №420/38790/25, у якій позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2026 року відкрите апеляційне провадження.
08 квітня 2026 року матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2026 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження та витребувано додаткові докази.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2026 року продовжено процесуальний строк розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року у справі №420/38790/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування наказу в частині на п`ятнадцять днів.
Колегія суддів перевірила матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, та дійшла висновку, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_3 наразі проходить військову службу у в/ч НОМЕР_2 на посаді начальника штабу - заступника командира в/ч НОМЕР_2 .
Відповідно до наказу в/ч НОМЕР_3 від 27 березня 2025 року №152 ОСОБА_4 з 29 березня 2025 року приступив до виконання обов`язків командира в/ч НОМЕР_2 .
24 червня 2025 року до в/ч НОМЕР_2 за вх. №11280 надійшло розпорядження начальника штабу - заступника командира в/ч НОМЕР_3 №1495/р, в якому викладено вимогу командиру в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_5 у термін до 25 червня 2025 року організувати проведення комісією із залученням до її складу начальника логістики в/ч НОМЕР_2 та начальника фінансово-економічної служби в/ч НОМЕР_2 службового розслідування з метою встановлення причин та умов, що призвели до невідповідності між кількістю отриманих в/ч НОМЕР_2 й переданих підпорядкованим їй військовим частинам безпілотних авіаційних комплексів та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб, дії або бездіяльність, яких призвели до вчинення правопорушення та у термін до 09:00 год 25 липня 2025 року встановленим порядком надати матеріали службового розслідування до Військової частини НОМЕР_3 (через відділ внутрішнього контролю). 
На виконання розпорядження командир в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_4 видав наказ №529 від 25 червня 2025 року «Про призначення службового розслідування по факту невідповідності між кількістю отриманих в/ч НОМЕР_2 й переданих підпорядкованим їй військовим частинам авіаційних комплексів», яким призначив службове розслідування за вказаним фактом та доручив його проведення комісії: голова комісії - заступник командира в/ч НОМЕР_2 підполковнику ОСОБА_6 та члени комісії, до якої ввійшли тимчасово виконуючий обов`язки заступник командира - начальник логістики в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_7 , начальник фінансово-економічної служби - головний бухгалтер в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_8 та начальник озброєння - заступник начальника логістики в/ч НОМЕР_2 
ОСОБА_9 в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_4 наказом в/ч НОМЕР_2 від 25 липня 2025 року №591 продовжив термін службового розслідування, та визначив, що матеріали та акт службового розслідування встановленим порядком необхідно надати на затвердження та прийняття відповідного рішення командиром в/ч НОМЕР_2 , тобто ним, до 23 серпня 2025 року.
Командир в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_4 наказом в/ч НОМЕР_2 від 31 липня 2025 року №225 допустив до тимчасового виконання обов`язків начальника штабу - заступника командира бригади командира в/ч НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_2 (позивача по справі).
Командир в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_4 наказом в/ч НОМЕР_2 від 04 серпня 2025 року №229 оголосив посадове становище позивача, підполковника ОСОБА_2 , начальником штабу - заступником командира в/ч НОМЕР_2 (підстава - витяг з наказу від 31 липня 2025 року №226).
14 серпня 2025 року у зв`язку із вибуттям у відпустку, командир в/ч НОМЕР_2 полковник ОСОБА_4 наказом №240 поклав тимчасове виконання обов`язків командира в/ч НОМЕР_2 на позивача без права прийняття організаційно-розпорядчих та кадрових рішень.
23 серпня 20205 року службове розслідування з питань документальної невідповідності між кількістю отриманих та використаних БпЛА різних типів наказом тимчасово виконуючого обов`язки командира в/ч НОМЕР_2 підполковником ОСОБА_1 від 23 серпня 2025 року №494нод “Про завершення службового розслідування з питань документальної невідповідності між кількістю отриманих та використаних БпЛА різних типів” визнане завершеним. 
В цьому наказі вказано, що в ході службового розслідування не знайшли свого підтвердження обставини документальної невідповідності між кількістю отриманих Військовою частиною НОМЕР_2 та використаних БпЛА різних типів (на загальну суму близько 65 млн грн), відомості про які містяться в розпорядженні начальника штабу - заступника командира в/ч НОМЕР_3 від 24 червня 2025 року №1495/р. Цим наказом голові комісії зі службового розслідування заступнику командира в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_10 вказано направити матеріали службового розслідування до Військової частини НОМЕР_3 (через відділ внутрішнього аудиту).
В наказі від 23 серпня 2025 року №494 тимчасово виконуючим обов`язки командира в/ч НОМЕР_2 підполковником ОСОБА_1 зазначено, що комісією підтверджено суму надходжень благодійної допомоги по службі авіації та ППО у розмірі 98832410,57 грн, яке за номенклатурою передано підпорядкованим підрозділам згідно документів внутрішнього переміщення та рахується за ними. Наведене відображено в Додатку 7 «Рух військового майна номенклатури службі авіації та ППО (РАО) в/ч НОМЕР_2 , отриманої в якості благодійної допомоги в натуральній формі» (Том 7 матеріалів службового розслідування). Також, комісією встановлено, що облік втрат вказаного військового майна здійснюється на підставі відповідних повідомлень (рапортів) підрозділів в/ч НОМЕР_2 , які виконують завдання в зоні бойових дій, згідно журналу бойових дій. Списання здійснюється встановленим порядком. Станом на 31 липня 2025 року вартість визначеного військового майна за номенклатурою служби авіації та ППО у в/ч НОМЕР_2 , отриманого в якості благодійної допомоги, становить 74052158,55 грн. За цих обставин документальна невідповідність між кількістю отриманих Військовою частиною НОМЕР_2 та використаних БпЛА різних типів не знайшла свого підтвердження.
31 серпня 2025 року командир в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_4 наказав позивачеві повернутись до виконання обов`язків за посадою начальника штабу - заступника командира в/ч НОМЕР_2 (наказ від 31 серпня 2025 року №257).
Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 04 жовтня 2025 року №226 «Про призначення службового розслідування» відповідно до ст.85 Дисциплінарного статуту ЗСУ, Порядку проведення службового розслідування у ЗСУ, з метою встановлення причин та умов, що сприяли неповноті проведення службового розслідування у в/ч НОМЕР_2 , яке завершене наказом від 23 серпня 2025 року №494, призначено службове розслідування, за яким наказано встановити ступінь вини командира в/ч НОМЕР_2 , а також голови та членів комісії в/ч НОМЕР_2 , чиї дії або бездіяльність сприяли неповному встановленню реального стану справ при проведенні службового розслідування у в/ч НОМЕР_2 , яке завершене наказом від 23 серпня 2025 року №494. Вказаним наказом визначений склад комісії в/ч НОМЕР_1 .
За результатами службового розслідування, проведеного на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 04 жовтня 2025 року №226, складений акт №23580, який затверджений наказом командира в/ч НОМЕР_1 18 жовтня 2025 року №85. 
В наказі командира в/ч НОМЕР_1 18 жовтня 2025 року №85 вказано, що в ході службового розслідування не було проведено аналізу і співставлення договорів (купівлі-продажу) та первинних документів (актів, накладних, рахунків). Також, був відсутній підпис учасника комісії про ознайомлення з наказом командира в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_11 №529 від 25 червня 2025 року «Про призначення службового розслідування по факту невідповідності між кількістю отриманих в/ч НОМЕР_2 й переданих підпорядкованим їй військовим частинам авіаційних комплексів».
В ході службового розслідування встановлена відсутність акту №15160 та матеріалів службового розслідування за результатами службового розслідування, призначеного на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_11 №529 від 25 червня 2025 року, як в паперовій, так і в електронній формі.
За змістом пояснень голови та членів комісії акт №15160 був складений належним чином головою комісії, підписаний членами комісії, що брали участь у проведенні службового розслідування у встановленому порядку та, після прийняття рішення тимчасово виконуючим обов`язки командира в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_12 , переданий начальнику озброєння - заступнику начальника логістики ОСОБА_13 для відправки матеріалів службового розслідування на ППД до міста Вінниця. Члени комісії пояснили, що в ході службового розслідування аналізувались та досліджувались усі акти приймання-передачі, договори з закупівлі товарів по номенклатурі служби авіації та ППО. 
Позивач ОСОБА_1 під час службового розслідування в/ч НОМЕР_1 пояснив, що про службове розслідування в/ч НОМЕР_2 йому стало відомо лише під час отримання матеріалів службового розслідування для прийняття рішення. 
Колегією суддів встановлено, що в/ч НОМЕР_1 прийняті накази:
- №235 від 18 жовтня 2025 року про скасування наказу в/ч НОМЕР_2 від 23 серпня 2025 року «Про завершення службового розслідування з питань документальної невідповідності між кількістю отриманих та використаних БпЛА різних типів» та призначено нове службове розслідування; 
- №85 від 18 жовтня 2025 року «Про результати службового розслідування», яким накладені дисциплінарні стягнення на посадових осіб в/ч НОМЕР_2 , у тому числі, на позивача підполковника ОСОБА_1 за порушення ст.ст. 11, 12, 59, 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у ЗСУ. 
В акті службового розслідування №23580 від 18 жовтня 2025 року та оскаржуваному наказі в/ч НОМЕР_1 від 18 жовтня 2025 року №85 вказано:
- комісією у складі голови комісії заступника командира в/ НОМЕР_4 ОСОБА_14 , членів комісії - тимчасово виконуючого обов`язків заступника командира - начальника логістики в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_15 , начальника фінансово-економічної служби - головного бухгалтера в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_16 та начальника озброєння - заступника начальника логістики в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_17 - проведене неякісне, необ`єктивне з порушенням норм чинного законодавства, службове розслідування у в/ч НОМЕР_2 ;
- у ході проведення службового розслідування встановлено неналежне виконання службових обов`язків командира в/ч НОМЕР_2 начальником штабу - заступником командира в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_12 (позивачем по справі) під час службового розслідування в період тимчасового виконання цих обов`язків, щодо перевірки результатів службового розслідування;
- частина службових осіб, включених до складу комісії, значний час перебували у відрядженнях та відпустках на момент проведення службового розслідування.
З огляду на предмет спору та межі доказування у даному провадженні перевірці підлягає висновок комісії з приводу неналежного виконання службових обов`язків командира в/ч НОМЕР_2 позивачем по справі під час службового розслідування у спосіб відсутності з його боку перевірки результатів такого службового розслідування, наслідком чого стало застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25 березня 1992 року (далі Закон №2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Відповідно до ст.9, 16 частини І розділу 1 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-ХІV, військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.
Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Статтею 11 Статуту визначені обов`язки військовослужбовців, зокрема, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників).
За приписами ст.28 Статуту єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в: наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.
Преамбулою Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV встановлено, що Статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг. 
Згідно з ч.1, 2 ст.1 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема, додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.
Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» (абз.3 ст. 5 Дисциплінарного статуту).
Статтею 45 визначено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Статтею 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ встановлені види дисциплінарних стягнень, які можуть бути накладені на військовослужбовців:
а) зауваження;
б) догана;
в) сувора догана;
г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти);
ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби);
д) пониження в посаді;
е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу);
є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу);
ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Відповідно до ст.ст. 84, 85, 86 Дисциплінарного статуту ЗСУ прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.
Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Колегія суддів дослідила матеріали справи, доводи апеляційної скарги та дійшла наступного висновку. 
Притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності допускається лише за умови належного встановлення факту дисциплінарного проступку, вини конкретної особи та причинного зв`язку між її діями (бездіяльністю) та наслідками, що стали підставою для застосування дисциплінарного стягнення.
При цьому, саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок доведення правомірності прийнятого рішення, а всі сумніви щодо достатності та переконливості доказів не можуть тлумачитись на шкоду особі, стосовно якої застосовано заходи юридичної відповідальності.
За відсутності в оскаржуваному наказі конкретизації дій та бездіяльності позивача із посиланням на правові норми, які, на думку, в/ч НОМЕР_5 склали його дисциплінарний проступок, ухвалою від 26 квітня 2026 року відповідача зобов`язано в письмовій формі вказати які саме норми Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений наказом Міністерства оборони України 21 листопада 2017 року №608 та Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17 серпня 2017 року №440 порушив ОСОБА_1 , а також вказати в чому саме полягає невсебічність, неповнота, необ`єктивність проведення службового розслідування та не додержання законодавства України з його боку (вказати конкретні його дії або бездіяльність із прив`язкою до дат та періодів здійснення таких дій або допущення бездіяльності).
До П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшло пояснення, в якому відповідач вказав, що позивач допустив:
- бездіяльність - самочинне продовження строку службового розслідування без доповіді та дозволу вищестоящого командира 25 липня 2025 року - порушено ст.37 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України;
- бездіяльність - відсутність контролю за складом комісії та належним виконанням розслідування, протягом усього строку проведення розслідування з 25 червня 2025 по 23 серпня 2025 року. ОСОБА_1 не вжив заходів щодо забезпечення участі всіх членів комісії у розслідуванні, не клопотав про заміну осіб, що перебували у відрядженнях та відпустках, не перевіряв хід розслідування та не виявив факту непроведення аналізу первинних документів - порушено ст.11, 12, 59 Статуту внутрішньої служби ЗСУ;
- дія - підписання наказу №494нод та затвердження висновку про відсутність документальної невідповідності без перевірки повноти та якості розслідування - порушення статті 58, 59, 67 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, пункти 5, 6 розділу V Порядку №608 (командир при отриманні акту зобов`язаний прийняти рішення після перевірки його відповідності вимогам законодавства та повноти матеріалів);
- бездіяльність - незабезпечення реєстрації, зберігання та доступності акта службового розслідування №15160, після 23 серпня 2025 року. Матеріали службового розслідування були відправлені до ППД у місто Вінниця, де у результаті його «не знайшли» - порушення ст.59, 67 Статуту внутрішньої служби ЗСУ; підпунктів 2.8.1.6, 2.8.1.20 пункту 2.8 розділу 2 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України;
- бездіяльність - ненадання матеріалів службового розслідування вищестоящому штабу у встановлений строк, до 09:00 25 липня 2025 року та після цієї дати.
Колегією суддів встановлено, що протягом всього строку проведення службового розслідування з 25 червня 2025 року по 23 серпня 2025 року, повноваження командира в/ НОМЕР_4 виконували:
- ОСОБА_4 - з 25 червня 2025 року по 13 серпня 2025 року;
- ОСОБА_3 - з 14 серпня 2025 року по 23 серпня 2025 року.
Колегія суддів бере до уваги той факт, що продовження строку службового розслідування без доповіді та дозволу вищестоящого командира, ненадання матеріалів службового розслідування вищестоящому штабу до 09:00 25 липня 2025 року, відсутність дій із заміни членів комісії, прийняття наказів про відрядження членів комісії та їх відпустки без їх заміни у складі комісії, на які посилається відповідач, мали місце в період виконання обов`язків командира в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_18 , тобто до 14 серпня 2025 року, що виключає наявність підстав стверджувати про допущені в цій частині порушення позивачем.
З приводу незабезпечення реєстрації, зберігання та доступності акта службового розслідування №15160, після 23 серпня 2025 року колегія суддів вказує, що в ході службового розслідування було встановлене складення та підписання цього акту, отримання ОСОБА_19 реєстраційного номеру для матеріалів службового розслідування, направлення його ОСОБА_19 до ППД у місто Вінниця. При цьому, колегія суддів бере до уваги той факт, що службове розслідування з приводу втрати акту №15160 та матеріалів цього службового розслідування не проводилось, натомість, відповідач зробив висновок про наявність вини саме позивача у відсутності таких матеріалів без вказання конкретних доказів її наявності.
Окрім цього, вказані у поясненні до апеляційного суду посилання на безпідставне продовження строку розслідування позивачем без погодження, ненадання матеріалів розслідування, посилання на відсутність дій із регулювання складу комісії, члени якої перебували у відрядженнях та відпустках, а також відсутність акту службового розслідування №15160, не вказано у акті як дії та бездіяльності, яких припустився саме ОСОБА_20 . Єдиним висновком щодо позивача як в акті, так і оскаржуваному наказі є неналежне виконання службових обов`язків командира ОСОБА_12 під час службового розслідування, що полягає у відсутності з його боку перевірки результатів такого службового розслідування.
Відповідно до пунктів 8 та 11 розділу ІІІ Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України обов`язок забезпечення всебічності, повноти, своєчасності та об`єктивності службового розслідування покладається саме на осіб, які проводять таке службове розслідування, в даному випадку - на призначену комісію з проведення службового розслідування. 
Так, участь командира військової частини в процедурі службового розслідування, що проводиться призначеною ним комісією, передбачена лише у випадках необхідності заміни членів комісії за відповідних умов, залучення за потреби фахівців, продовження строку його проведення та реагування на повідомлення про втручання будь-яких осіб у його перебіг.
Усі кадрові накази про відрядження, відпустки членів комісії, в період службового розслідування приймались ОСОБА_18 , а тому відсутні підстави стверджувати про протиправність дій позивача в цій частині. 
Більш того, наказ командира в/ НОМЕР_4 ОСОБА_11 про покладення виконання обов`язків командира в/ НОМЕР_4 на позивача від 14 серпня 2025 року №240 містить пряму заборону ОСОБА_21 в період виконання цих обов`язків приймати кадрові накази.
При дослідженні комісією процедури та порядку проведення службового розслідування в період з 25 червня 2025 року по 13 серпня 2025 року у ОСОБА_11 пояснення не відбирались, його дії не аналізувались та, відповідно, оцінка їм не надавалась.
Як визначено п.5 та 6 Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожна така особа має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.
Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.
Колегія суддів звертає увагу на те, що дана норма визначає саме розгляд командиром акту та матеріалів службового розслідування, що становить етап, на якому командир військової частини вивчає вже зібрані комісією докази, пояснення та акт службового розслідування для того, щоб прийняти рішення про притягнення винних осіб до дисциплінарної чи матеріальної відповідальності, а Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України не містить норми, яка би визначала обов`язок командира військової частини або особи, яка тимчасово виконує його або заміняє, після отримання матеріалів службового розслідування здійснити перевірку його результатів. 
Сам по собі факт затвердження результатів службового розслідування за наявності усіх матеріалів не може автоматично свідчити про особисту вину командира у випадку подальшого виявлення недоліків у роботі комісії, що потягли за собою складення нею недостовірних, неповних документів, із арифметичними та описовими помилками, або таких, які викривили результати облікових даних, що надані були з матеріалами для розгляду командиру.
Колегія суддів стверджує, що в даному випадку вина командира наступає лише при невиконанні ним тих дій та обов`язків, які визначені легітимно. Припущення в цій частині не може слугувати підставою для покладення на нього відповідальності. За відсутності норми, що зобов`язувала би його перевірити подані комісією матеріали, відсутні і підстави стверджувати про протиправну відсутність такої перевірки з боку позивача, а тому висновок відповідача в цій частині є безпідставним.
Суд апеляційної інстанції враховує, що службове розслідування було призначене та фактично проводилось протягом тривалого часу під керівництвом командира ОСОБА_22 . Позивач приступив до тимчасового виконання обов`язків командира лише на завершальному його етапі, а тому нести відповідальність за події, які відбулись до покладення на нього обов`язків командира, відсутні.
Окрім цього, колегія суддів, аналізуючи відібрані у голови та членів комісії, а також у ОСОБА_2 пояснення, вказує про відсутність предметних доказів, які би беззаперечно свідчили про непроведення в ході службового розслідування комісією аналізу і співставлення договорів (купівлі-продажу) та первинних документів (актів, накладних, рахунків), висновок відносно чого може бути зроблений лише за результатами одночасного аналізу акту службового розслідування №15160 із усіма доданими матеріалами та змісту первинної і бухгалтерської документації військової частини, яка містять дані про рух товарно-матеріальних цінностей.
Колегія суддів бере також до уваги той факт, що на момент прийняття оскаржуваного наказу були відсутніми беззаперечні докази неналежної роботи комісії, що потягла за собою викривлення результатів службового розслідування.
Що стосується посилання на необізнаність позивача про триваюче службове розслідування на момент покладення на нього виконання обов`язків командира, суд вказує наступне.
Методичними рекомендаціями з порядку приймання та здавання справ і посади особами офіцерського складу Збройних Сил України (далі - Методичні рекомендації), визначені офіцерам практичні орієнтири та чіткий порядок дій при прийманні та здаванні посад і справ.
Методичні рекомендації затверджені директором Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України від 10 червня 2011 року, розроблені у відповідності до вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та наказу Міністра оборони України від 16 липня 1997 року № 300 «Про затвердження Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України».
Відповідно до Методичних рекомендацій визначено процедуру прийняття та здавання посади командира військової частини. 
Командир вступає в командування військовою частиною на підставі розпорядження або наказу старшого командира. Командир військової частини приймає або здає посаду в присутності представника від старшого командира (начальника). Для прийняття і здавання посади наказом старшого командира (начальника) призначаються комісії, які після проведення перевірки складають відповідні акти.
Строк приймання та здавання справ і посади рахується з моменту прибуття до військової частини (підрозділу), призначеної для прийому справ і посади особи.
Відповідно до Методичних рекомендацій при прийманні та здаванні посади командиром підрозділу (начальником) обов`язково проводиться інвентаризація майна і техніки підрозділу (служби). За результатом проведеної інвентаризації складаються інвентаризаційні відомості та акт (пункт 5.2 Методичних рекомендацій).
Пунктом 5.3 Методичних рекомендацій встановлено, що особа, яка приймає посаду, разом з особою, яка її здає, за результатами приймання та здавання справ і посади складають акт. Форма акту довільна, але в ньому відповідно до Статуту внутрішньої служби ЗС України повинно бути зазначено: списочний і наявний склад підрозділу; стан бойової та мобілізаційної готовності підрозділу; морально-психологічний стан особового складу підрозділу; стан військової дисципліни; стан бойової підготовки; наявність і стан ОВТ, боєприпасів, пального й іншого майна; житлові і побутові умови військовослужбовців. Акт підписується особами, які приймають і здають справи і посаду, начальниками служб військової частини, головою та членами внутрішньої перевірочної комісії. До акту додаються інвентаризаційні відомості про майно та техніку підрозділу (служби) із зазначенням наявності, якісного стану, надлишків і нестач, а також пояснення особи, яка здає справи і посаду, про причини виникнення нестачі, надлишків.
Суд встановив, що процедура передачі посади командира в/ч НОМЕР_2 не була дотримана, а також не було забезпечено обізнаності позивача щодо фактичного стану справ підрозділу, в тому числі, і наявності триваючого службового розслідування.
Таким чином, проаналізувавши Методичні рекомендації з порядку приймання та здавання справ і посади особами офіцерського складу Збройних Сил України, а також норми Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Порядку проведення службового розслідування, суд встановив, що позивач у справі фактично не був належним чином введений у посаду командира в/ч НОМЕР_2 : йому не були передані відповідні документи, відомості про чисельність особового складу, майно та засоби підрозділу, а також не було забезпечено ознайомлення з наказами та бойовими розпорядженнями, в тому числі, і щодо призначення службових розслідувань, та іншими документами, а тому в провину ОСОБА_21 не могла ставитись необізнаність про триваюче службове розслідування.
Що стосується посилань на те, що позивач не доповів про відсутність погодження строків проведення службового розслідування з командуванням в/ч НОМЕР_3 та порушення його вказівки про надання матеріалів службового розслідування до 25 липня 2025 року в період виконання обов`язків командиром в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_18 після того як ознайомився з актом №15160 та матеріалами, суд вказує наступне.
Не заперечуючи дискреції у повноваженнях керівництва відносно обрання виду дисциплінарного стягнення, колегія суддів звертає увагу на те, що таке обрання здійснюється з обов`язковим врахуванням характеру та обставин вчинення правопорушення, його наслідків, попередньої поведінки військовослужбовця, а також тривалості військової служби та рівня знань про порядок служби (частина 2 статті 85 Дисциплінарного статуту). Тобто обраний вид дисциплінарного стягнення повинен обов`язково відповідати тяжкості вчиненого порушення, його наслідкам та не може бути занадто суворим за незначний за характером проступок.
В даній ситуації відповідач обрав у якості виду дисциплінарного стягнення попередження про неповну службову відповідність, який не відповідає тяжкості проступку позивача у вигляді відсутності повідомлення про ситуацію в службовому розслідуванні що мала місце до прийняття ним обов`язків за посадою командира в/ч НОМЕР_2 .
Більш того, факт тривалості службового розслідування поза межами строків, визначених розпорядженням в/ч НОМЕР_3 , через прийняття наказу про його продовження командиром в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_18 та ненадання ним матеріалів службового розслідування до 25 липня 2025 року, не вплинув на результати службового розслідування по суті та ніяким чином не міг бути усунутий позивачем в період тимчасового виконанні ним обов`язків командира в/ч НОМЕР_2 та не міг бути підґрунтям для висновку про неналежність виконання ним службових обов`язків. 
Колегія суддів констатує, що суд першої інстанції вірно визначив межі доказування у даному спорі вказавши, що предметом розгляду є правомірність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за результатами службового розслідування. Обмежившись посиланням на те, що ОСОБА_3 не спростовує повноти та об`єктивності його проведення, суд першої інстанції не встановив в чому ж саме полягає дисциплінарний проступок ОСОБА_2 , якою нормою передбачений його обов`язок виконати певну дію або утриматись від її виконання.
Вказуючи у рішенні про неспроможність тверджень про необхідність встановлення у цій справі обставин щодо підтвердженості чи непідтвердженості факту проведення необ`єктивного службового розслідування у Військовій частині НОМЕР_2 , суд першої інстанції вказав, що встановлення цих обставин було метою службового розслідування в/ч НОМЕР_1 , однак акт службового розслідування в/ч НОМЕР_2 від 23.08.2025 року №15160 відсутній, що не перешкодило суду першої інстанції погодитися із правомірністю висновків відповідача про проведення необ`єктивного службового розслідування у Військовій частині НОМЕР_2 за його (акту) відсутності.
Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта про те, що без дослідження самого акта службового розслідування №15160 та матеріалів, на підставі яких він був складений, вставлення факту неповноти, необ`єктивності чи неналежності проведеного розслідування є неможливим.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Керуючись статтями 242-244, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , за участі третьої особи Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування наказу в частині задовольнити у повному обсязі.
Визнати протиправним та скасувати пункт 5 наказу Військової частини НОМЕР_1 №85 від 18 жовтня 2025 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя доповідач С.В. Дегтярьова

Судді А.В. Крусян

О.В. Яковлєв