Справа № 347/1445/25
Провадження № 2/347/40/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2026 року м. Косів
Косівський районний суд, Івано-Франківської області в складі: 
головуючої – судді: Крилюк М.І., 
секретаря: Лазорик Л.В.,
З участю представника позивача- адвоката: – Бельмега М.В.
Преставника відповідача Паньків В.Я.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Косів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Гардіан" , Товариства з обмеженою відповідальністю "Коломийський бетон" , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 про відшкодування шкоди , заподіяної каліцтвом внаслідок ДТП, - 
В с т а н о в и в : 
ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Гардіан", Товариства з обмеженою відповідальністю "Коломийський бетон", третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 про відшкодування шкоди , заподіяної каліцтвом внаслідок ДТП мотивуючи свої вимоги тим, що близько 10 год 19 липня 2022 року в світлу пору доби, суху погоду, ОСОБА_2 , керуючи автопоїздом у складі сідлового тягача марки DAF-FT CF 85, реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричепа марки OVA-YA922, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та рухався ним по вулиці Незалежності в селі Смодна Косівської міської територіальної громади Косівського району Івано- Франківської області, в напрямку населеного пункту селища Кути Косівського району Івано-Франківської області. Дана ділянка дороги пряма, для двох напрямків руху, має по одній смузі для руху в кожному напрямку, протилежні потоки транспорту поділені дорожньою розміткою 1.1. та 1.5. У зазначений дату та час ОСОБА_2 , проїхавши перехрестя вулиць Дружби та Незалежності в селі Смодна Косівської міської ради, перед зміною напрямку руху проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, з метою здійснення обгону виїхав на смугу, призначену для зустрічного руху, де допустив зіткнення із автомобілем марки «Volkswagen» моделі «Fox» реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 . При цьому ОСОБА_2 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме: п. 1.2., п. 1.З., п. 1.5, п. 2.3 б), д); п. 10.1., п. 12.1., п. 12.3., 12.4., п. 14.2. б).
У результаті порушення водієм ОСОБА_2 вказаних пунктів Правил дорожнього руху України трапилась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої водій автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Fox», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді: розриву лівого ключично-акроміального з`єднання, закритої черепно- мозкової травми із струсом головного мозку, забійних ран лобної та потиличної ділянок голови, що викликало необхідність проведення оперативних втручань: «ПХО ран», (протокол оперативного втручання: №139, яке проведене 19.07.2022) та «Пластика, відновлення ключично- клювовидної зв`язки лівої ключиці, вправлення акроміального кінця» (протокол оперативного втручання: №151, яке проведене 30.08.2022), у КНП «Косівська ЦРЛ».
Згідно висновку експерта від 28.10.2022 року тілесні ушкодження, виявлені у потерпілого ОСОБА_1 , у вигляді розриву лівого ключично- акроміального з`єднання відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які спричинили тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент їх спричинення. Інші тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Обставини даної ДТП були предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні №12022091190000144 від 19.07.2022 року та судового розгляду, в якому ОСОБА_3 був визнаний потерпілим.
Вироком Косівського районного суду Івано - Франківської області від 19.10.2022 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст.286 КК України.
За наслідками даної ДТП позивачу ОСОБА_1 завдано шкоди, пов`язаної з каліцтвом. Цивільно - правова відповідальність пов`язана з експлуатацією автомобіля марки марки DAF-FT CF 85, реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована в ТзДВ «СК «Гардіан» згідно договору обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - полісу №207923407, діючого на дату ДТП. А тому обов`язок відшкодування шкоди потерпілому в межах ліміту відповідальності страховика покладається на ТзДВ «СК «Гардіан».
Власником автомобіля марки DAF-FT CF 85, реєстраційний номер НОМЕР_1 є ТзОВ «Коломийський бетон». На момент ДТП, обвинувачений ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ТзОВ «Коломийський бетон» та виконував свої трудові обов`язки.
ОСОБА_4 перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні в КНП «Косівська центральна районна лікарня» Косівської міської ради Івано - Франківської області, що підтверджується копією виписки із медичної карти стаціонарного хворого №3603 а також в подальшому проходив додаткову діагностику та консультації, що підтверджується копіями консультативних висновків від 25.01.2023 та 03.02.2023 та результатами КТ-дослідження.
За період проходження лікування понесено витрати в сумі 30000 грн, пов`язані з придбанням імплантів для фіксації ключиці, які були відшкодовані обвинуваченим ОСОБА_2 та 1359,66 грн, пов`язані з придбанням ліків, які ніким не відшкодовано.
За наслідками отриманих від ДТП травм, позивачу встановлено II (другу) групу інвалідності, що підтверджується довідкою до акта огляду медико — соціальною експертною комісією серії 12ААГ №474611 від 21.09.2023 року.
Розмір мінімальної заробітної плати на дату настання страхового випадку (19.07.2022) становив 6500 грн. (ст.8 ЗУ «Про державний бюджет України на 2022 рік»). Відтак, розмір шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності становить - 117 000 грн. (сто сімнадцять тисяч) (18 х 6500= 117 000).
Також, за наслідками скоєної Ганущаком ДТП позивач також зазнав непоправимої шкоди для свого здоров`я та став особою з інвалідністю. Відновити стан здоров`я та фізичні властивості руки йому так і не вдалося, а навпаки можливість рухів даною рукою обмежена та незважаючи на численні реабілітаційні заходи наявна контрактура суглоба, яка посилюється. По даний час його турбують нестерпні болі руки. Через цю травму він не може фізично працювати, як раніше, підтримувати господарство і побут, врешті обслуговувати себе. Зазнав значного розриву соціальних зв`язків та його життєвий уклад докорінно змінився. Тяжкість вимушених змін та непоправимі наслідки для мого здоров`я і звичайного життєвого устрою є непоправимими та не відновлюваними.
Обсяг завданої йому моральної шкоди оцінює в розмірі 150 000 грн., що є справедливим та співмірним обсягу завданої мені шкоди немайнового характеру.
За змістом ст. 26-1 Закону №1961-IV страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо - транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Сукупний розмір заподіяної шкоди здоров`ю (що підлягає стягненню з страховика) становить 118359,66 грн (1359,66+117000=118359,66), відповідно 5 % страхової виплати за шкоду заподіяну здоров`ю становить 5917,98 грн. та підлягає стягненню з ТзДВ «СК «Гардіан».
Різниця між фактичним розміром шкоди та страхововю виплатою підлягає стягненню з ТзОВ «Коломийський бетон» на підставі ст.1172, ст.1194 ЦК України та становить 144082,02 грн.
З метою отримання страхового відшкодування позивачем було направлено до ТзДВ «СК «Гардіан» заяву про виплату страхового відшкодування від 15.12.2022 року та додатково заявою від 16.10.2024 року страховику направлялись медичні документи, довідка МСЕК та копія вироку, які повного мірою давали змогу страховику прийняти рішення що виплати, однак відповідачем ТзДВ «СК «Гардіан» свої обов`язки щодо відшкодування шкоди не виконано.
Отже, всього з відповідача ТзОВ «СК «Гардіан» підлягає стягненню 1359,66 грн витрат на лікування; 117 000 грн шкоди, пов`язаної з стійкою втратою працездатності та 5917,98 грн. моральної шкоди, а всього 124277,64 грн.
З відповідача ТзОВ «Коломийський бетон» підлягає стягненню 144082,02 грн. моральної шкоди. 
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та адвокат, що представляє його інтереси – ОСОБА_5 вимоги позову підтримали з підстав викладених в позовній заяві, яку просили задоволити повністю в частині заявлених позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Коломийський бетон» про стягнення 144082,02 грн моральної шкоди. Що стосується заявлених позовних вимог до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» позивачем подано заяву про залишення без розгляду в цій частині вимог, так як відповідачем під час розгляду справи перераховано йому грошову суму для відшкодування заподіяної шкоди.
Представник відповідача Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Гардіан" в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву (а.с.45-46) про визнання позовних вимог та платіжний документ №243955 від 08.08.2025 року про перерахування користь позивача в справі ОСОБА_1 витрат на лікування, стійкої втрати працездатності, 3% моральної шкоди без ПДВ , що складає суму 124 277,51 грн. 
Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Коломийський бетон", адвокат Паньків В.Я. в судовому засіданні вимоги позову визнав частково та просить врахувати, що страховою компанією «Гардіан» відшкодовано позивачу суму коштів в рахунок відшкодування витрат на лікування, стійкої втрати працездатності, та частково моральної шкоди. Визнає заявлені до Товариства з обмеженою відповідальністю "Коломийський бетон" вимоги в розмірі 50 000 грн в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди, яку вважає достатньою в рамках розумності та справедливості та не заперечує в частковому задоволення вимог позову в цій частині. 
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 та представник Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 – адвокат Тарасенко В.С. в судове засідання не з`явивлись, будучи належним чином повідомленими.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, взявши до уваги позицію позивача та його представника адвоката Бельмега М.В., позицію представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Коломийський бетон", адвоката Паньків В.Я., встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини:
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).
Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст.13 ЦПК України).
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
В судовому засіданні встановлено, що у результаті порушення водієм ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України трапилась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої водій автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Fox», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді: розриву лівого ключично-акроміального з`єднання, закритої черепно- мозкової травми із струсом головного мозку, забійних ран лобної та потиличної ділянок голови, що викликало необхідність проведення оперативних втручань: «ПХО ран», (протокол оперативного втручання: №139, яке проведене 19.07.2022) та «Пластика, відновлення ключично- клювовидної зв`язки лівої ключиці, вправлення акроміального кінця» (протокол оперативного втручання: №151, яке проведене 30.08.2022), у КНП «Косівська ЦРЛ». Згідно висновку експерта від 28.10.2022 року тілесні ушкодження, виявлені у потерпілого ОСОБА_1 , у вигляді розриву лівого ключично- акроміального з`єднання відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які спричинили тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент їх спричинення. Інші тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Обставини даної ДТП були предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні №12022091190000144 від 19.07.2022 року та судового розгляду, в якому ОСОБА_1 був визнаний потерпілим.
Як вбачається із долученого позивачем до маетріалів справи копії вироку Косівського районного суду Івано - Франківської області від 19.10.2022 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст.286 КК України- а.с.11-16.
За наслідками даної ДТП позивачу ОСОБА_1 завдано шкоди, пов`язаної з каліцтвом. 
Цивільно - правова відповідальність пов`язана з експлуатацією автомобіля марки марки DAF-FT CF 85, реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована в ТзДВ «СК «Гардіан» згідно договору обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - полісу №207923407, діючого на дату ДТП. А тому обов`язок відшкодування шкоди потерпілому в межах ліміту відповідальності страховика покладається на ТзДВ «СК «Гардіан». Таким чином обов`язок відшкодування шкоди потерпілому в межах ліміту відповідальності страховика покладається на ТзДВ «СК «Гардіан».
Позивач ОСОБА_1 16.10.2024 року звернувся до ТзДВ «Гардіан» із заявою а.с.17-18, щодо виплати страхового відшкодування.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Приписами ч. 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню.
Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.
Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту страхових інтересів фізичних та юридичних осіб (страховий захист) при страхуванні ризиків, пов`язаних з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням, з володінням, користуванням і розпорядженням майном, з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі, у разі настання страхових випадків, визначених договором страхування, за рахунок коштів фондів, що формуються шляхом сплати страхувальниками страхових премій (платежів, внесків), доходів від розміщення коштів таких фондів та інших доходів страховика, отриманих згідно із законодавством (ст. 1 Закону України «Про страхування»).
Відповідно до ст. 980 ЦК України, предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України. Об`єктом страхування можуть бути: життя, здоров`я, працездатність та/або пенсійне забезпечення; майно на праві володіння, користування і розпорядження та/або можливі збитки чи витрати; відповідальність за заподіяну шкоду особі або її майну.
Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV у редакції, що діяла на час ДТП).
Згідно зі ст. 999 ЦК України до відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
Саме на забезпечення таких зобов`язань було ухвалено Закон №1961-IV, яким визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП відшкодування заподіяної шкоди.
Згідно зі ст. 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до ст. 5 Закону №1961-IV об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Згідно із ст. 6 Закону №1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (п. 22.1 ст. 22 Закону №1961-IV).
За змістом ч. 1 ст. 28, ст. 29 Закону №1961-IV шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі аварійного сертифіката, рапорту, звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства (п. 31.1 ст. 31 вищевказаного Закону №1961-IV).
Згідно з п. 36.1 ст. 36 Закону №1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону) керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).
За приписами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 (провадження №14-95цс20), зазначено, що: «Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом №1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17).
Статтею 23 Закону №1961-IV визначено види шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого, до якої належить, зокрема: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Шкода пов`язана з лікування потерпілого.
Згідно п.24.1 ст.24 Закону №1961-IV у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.
ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Косівська центральна районна лікарня» Косівської міської ради Івано - Франківської області, що підтверджується копією виписки із медичної карти стаціонарного хворого №3603 (а.с.19) та № 1826 – а.с.22 а також перебував на амбулаторному лікуванні в КНП «Косівська центральна районна лікарня» Косівської міської ради Івано - Франківської області, що підтверджується копією виписки із медичної карти амбулаторного хворого №1729 –а.с.20, та копією виписки із медичної карти амбулаторного хворого №403 – а.с.21.
В подальшому ОСОБА_1 проходив додаткову діагностику та консультації, що підтверджується копіями консультативних висновків від 25.01.2023 та 03.02.2023 та результатами КТ-дослідження а.с.24-25,.
За період проходження лікування лікування понесено витрати в сумі 30000 грн, пов`язані з придбанням імплантів для фіксації ключиці (а.с.26), які були відшкодовані обвинуваченим ОСОБА_2 та 1359,66 грн, пов`язані з придбанням ліків (копії чеків додаються), які ніким не відшкодовано (а.с.27).
Відповідно до п. 26.1 Закону №1961-Р передбачено, що шкода, пов`язана зі стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України.
У відповідності до п.26.2 вказаного Закону - мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, становить: у разі встановлення II групи інвалідності - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених на дату наслання страхового випадку.
За наслідками отриманих від ДТП травм, ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності, що підтверджується довідкою до акта огляду медико — соціальною експертною комісією серії 12ААГ №474611 від 21.09.2023 року а.с.28.
Розмір мінімальної заробітної плати на дату настання страхового випадку (19.07.2022) становив 6500 грн. (ст.8 ЗУ «Про державний бюджет України на 2022 рік»). 
Відтак, розмір шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності становить – 117 000 грн (18 х 6500= 117 000).
Представником відповідача ТзДВ «Страхова компанія «Гардіан», О.Поліщук подано заяву від 20.08.2025 року (а.с.45-46) про визнання позовних вимог до якої долучено копію платіжної інструкції 243955 від 08.08.2025 року а.с.47 про перерахування користь позивача в справі ОСОБА_1 витрат на лікування, стійкої втрати працездатності, 3% моральної шкоди без ПДВ , що складає суму 124 277,51 грн. 
Позивачем ОСОБА_1 08.06.2026 року подано суду заяву із вимогою про залишення позовних вимог до ТзДВ «Страхова компанія «Гардіан» без розгляду у зв`язку із добровільним відшкодуванням.
Таким чином заява позивача в справі підлягає до задоволення, оскільки у відповідності до вимог п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.
Що стосується вимог позивача заявлених до Товариства з обмеженою відповідальністю «Коломийський бетон» про відшкодування 144082,02 грн моральної шкоди така підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного: 
Встановлено, що власником автомобіля марки DAF-FT CF 85, реєстраційний номер НОМЕР_1 є ТзОВ «Коломийський бетон». На момент ДТП, водій вказаного автомобіля, обвинувачений у кримінальному провадженні ОСОБА_2 , перебував у трудових відносинах з ТзОВ «Коломийський бетон» та виконував свої трудові обов`язки.
Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
В наслідок ДТП позивачу ОСОБА_1 завдано шкоди, пов`язаної з каліцтвом. ОСОБА_4 перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні в КНП «Косівська центральна районна лікарня» Косівської міської ради Івано-Франківської області, що підтверджується копією виписки із медичної карти стаціонарного хворого №3603 а також в подальшому проходив додаткову діагностику та консультації, що підтверджується копіями консультативних висновків від 25.01.2023 та 03.02.2023 та результатами КТ-дослідження.
Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч.1 ст.22 ЦК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).
Оскільки шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки - транспортним засобом, то правові підстави відповідальності за даний вид шкоди передбачені ст. 1187 ЦК України.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Так, за наслідками скоєної Ганущаком ДТП позивач ОСОБА_4 зазнав непоправимої шкоди для свого здоров`я та став особою з інвалідністю. Окрім того позивач внаслідок ДТП зазнав фізичного болю, як під час травмування, так і в період проходження лікування. За наслідками травми був госпіталізований бригадою швидкої медичної допомоги з місця події до КНП «Косівська ЦРЛ» де знаходився як на стаціонарному так і амбулаторному лікуванні. Між тим, відновити стан здоров`я та фізичні властивості руки так і не вдалося, а навпаки можливість рухів даною рукою обмежена та незважаючи на численні реабілітаційні заходи наявна контрактура суглоба, яка посилюється.
По даний час позивача турбують нестерпні болі руки, а на тілі наявні рубці від оперативного втручання. Як наслідок ОСОБА_4 пережив страх, біль і незручності пов`язані з обмеженням рухливості. Втрачені функції організму та його навики. Адже фізичні функції лівої руки так і не відновилися, що суттєво порушило звичний спосіб його життя. Окрім того в наслідок отриманої травми позивач не може фізично працювати, як раніше, підтримувати господарство і побут, врешті обслуговувати себе. Зазнав значного розриву соціальних зв`язків та його життєвий уклад докорінно змінився.
Тяжкість вимушених змін та непоправимі наслідки для його здоров`я і звичайного життєвого устрою є непоправимими та не відновлюваними.
Обсяг завданої моральної шкоди ОСОБА_1 оцінює в розмірі 150 000 грн., що вважає справедливим та співмірним обсягу завданої йому шкоди немайнового характеру.
Виходячи зі змісту ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Встановлене Конституцією та Законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав, свобод та законних інтересів громадян.
Між тим, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч.3 ст.23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру та обставин правопорушень, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі №487/6970/20 (провадження №61-1132св22).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 грудня 2020 року у справі №752/17832/14-ц дійшла висновку, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.
У постанові Верховного Суду від 19 лютого 2025 року в справі №199/3248/23 зазначено, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб і не повинен призводити до безпідставного збагачення.
Судом встановлено, що внаслідок вчинення третьою особою в цій справі ОСОБА_6 кримінального правопорушення, потерпілий – позивач ОСОБА_1 отримав середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, які спричинили тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними в момент їх спричинення, у зв`язку із чим проходив неодноразово стаціонарне та амбулаторне лікування. 
Визначаючи розмір моральної шкоди суд враховує підстави обґрунтування позивачем розміру моральної шкоди, фактичні обставини справи, в їх сукупності, характер, глибину і тривалість душевних страждань позивача, пов`язані з дорожньо-транспортною пригодою, що тягне за собою порушення його нормальних життєвих зв`язків та докладання з їх боку додаткових зусиль для організації свого життя, тому виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості суд вважає, що вимоги цивільного позову позивача до підлягають до часткового задоволення а саме в частині відшкодування Товариством з обмеженою відповідальністю «Коломийський бетон» моральної шкоди у розмірі 80 000 грн.
На підставі наведеного, ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1188, 1172, 1194 ЦК України та керуючись ст.ст. 263-265, 268 ЦПК України, суд , - 

В и р і ш и в :

Позов задоволити частково. 
Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Коломийський бетон» , код ЄДРПОУ 04792067, фактична адреса : 78204, Івано-Франківська область м.Коломия вул. Тютюнника , 11, на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_4 , жителя с.Хімчин Косівського району Івано-Франківської області 80 000 грн (вісімдесять тисяч) гривень у відшкодування заподіяної моральної шкоди.
Решта вимог позову – залишити без розгляду згідно поданої позивачем заяви. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: Крилюк М.І.