Придніпровський районний суд м.Черкаси    
Справа № 711/2501/26
Провадження № 2/711/1865/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді Скляренко В.М.
при секретарі Півень С.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, -

в с т а н о в и в:

Представник ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» – адвокат Ткаченко Ю.О., звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту №1161332 від 02.05.2021р. в розмірі 7 969,14 грн. та судові витрати за сплати судового збору у розмірі 2 662,40 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 4 500,0 грн. (позовна заява з додатками сформована та подана через систему «Електронний суд»). 
В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що 02.05.2021р. між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено електронний договір позики №1161332, на підставі якого відповідачу була надана позика в сумі 2 380 грн. строком на 30 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 1,99% в день. 
Внаслідок порушення відповідачем умов повернення кредитних коштів за ним утворилась заборгованість в розмірі 7 969,14 грн. На підставі договору факторингу №1911 від 19.11.2021р., укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами», а також договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023р., укладеного між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», право вимоги до відповідача 03.04.2023р. перейшло до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ». Оскільки відповідач не виконує свого зобов`язання з повернення кредитної заборгованості, то позивач звернувся до суду з даним позовом.
Від відповідача заперечень проти позову не надходило.
21.04.2026р. судом відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте 23.04.2026р. подав до суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу без участі представника позивача, а також зазначив, що позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи.
В судове засідання відповідач ОСОБА_1 також не з`явився. Про час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом надсилання судової повістки-повідомлення засобами поштового зв`язку, відповідно до п. 2 ч. 7, ч. 11 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України), а саме шляхом її направлення за останнім відомим місцем проживання відповідача, як внутрішньо переміщеної особи. Натомість судова повістка-повідомлення повернулась до суду без вручення відповідачу з причин відсутності останнього за вказаною адресою, що в контексті положень ст. 128 ЦПК України суд вважає належним повідомленням. Також судом вживались заходи повідомлення відповідача шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Придніпровського районного суду м. Черкаси та шляхом направлення судової повістки смс-повідомленням на номер мобільного телефону відповідача, який зазначений у позовній заяві (смс-повідомлення доставлено 23.04.2026 о 10:34). 
Отже, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки, внаслідок чого на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України судом прийнято рішення про заочний розгляд справи.
Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши надані учасниками справи докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
02.05.2021р. між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 був укладений договір позики (на умовах повернення в кінці строку позики) №1161332, який підписаний відповідачем електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора uzCAqq2rCq /а.с. 21/. 
Згідно умов вищевказаного договору позика надається в загальній сумі 2 380 грн. строком на 30 днів, тобто до 01.06.2021р., на умовах її повернення зі сплатою процентів за базовою ставкою в розмірі 1,99% за кожен день користування позикою. 
Пунктами 4.1, 4.2 Договору позики передбачено, що до моменту його підписання Позичальник ознайомився з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуг, а також з Правилами надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ /а.с. 21/.
02.05.2021р. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» здійснило грошовий переказ на картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 , який зазначений у договорі позики №1161332 від 02.05.2021р., - в розмірі 2 380 грн. /а.с. 21, 23/.
Зазначена інформація також підтверджується довідками ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС» /а.с. 22, 22 – зворотній бік/. 
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача ОСОБА_1 за договором позики №1161332 від 02.05.2021р. станом на 15.10.2025р., яка фактично нарахована за період з 03.05.2021р. по 30.08.2021р. включно, складає 7 452,61 грн. і складається з наступних сум: заборгованість за тілом позики – 2 380 грн.; заборгованість за процентами – 5 072,61 грн. /а.с. 24-26/. 
19.11.2021р. між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» (фактор) був укладений Договір факторингу №1911 згідно умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило фактору право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), право на одержання яких належить ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», в тому числі і щодо договору позики №1161332 від 02.05.2021р., укладеного із ОСОБА_1 , в загальній сумі 7 452,61 грн., яка складається з наступних сум: заборгованість за тілом позики – 2 380 грн.; заборгованість за процентами – 5 072,61 грн. /а.с. 27-32/. 
03.04.2023р. між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» (клієнт) та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (фактор) був укладений Договір факторингу №030423-ФК, згідно умов якого клієнт відступив фактору право вимоги до боржників, які належали клієнту за кредитними договорами, в тому числі і щодо договору позики №1161332 від 02.05.2021р., укладеного із ОСОБА_1 , в загальній сумі 7 452,61 грн., яка складається з наступних сум: заборгованість за тілом позики – 2380грн.; заборгованість за процентами – 5 072,61 грн. /а.с. 35-39/.
Оскільки до теперішнього часу відповідачем не виконане грошове зобов`язання за Договором позики в добровільному порядку, то позивач звернувся до суду з даним позовом.
Таким чином, спір між сторонами виник із зобов`язальних відносин, що регулюються нормами глави 71, 73 Цивільного кодексу України (далі – ЦК).
Надаючи оцінку позовним вимогам в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного.
За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною третьою статті 203 ЦК визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК).
Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Пунктом 1 ч. 5 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до а. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК).
Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 
За матеріалами справи судом встановлено, що між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено договір позики №1161332 від 02.05.2021р. в електронній формі, який підписаний відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. На підставі такого договору відповідачем було отримано у позику грошові кошти в сумі 2 380 грн., які він зобов`язувався повернути зі сплатою процентів за кожен день користування позикою, але в порушення умов договору не зробив цього. 
Статтею 509 ЦК визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 
Частиною другою статті 625 ЦК передбачено, що Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 1077 ЦК за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 
Відповідно до ст. 1078 ЦК предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Таким чином договір факторингу є одним з різновидів правочинів з відступлення права вимоги.
Статтями 12, 13, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Наявні в матеріалах справи докази дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що відповідачем були отримані кредитні кошти на умовах та в порядку, що зазначені Договором позики №1161332 від 02.05.2021р., і він користувався такими кредитними коштами. Також за обставинами спірних правовідносин судом встановлено, що відповідачем допущене порушення зобов`язання в частині повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом, внаслідок чого станом на 15.10.2025р. за ним обчислюється заборгованість за договором позики №1161332 від 02.05.2021р. за тілом кредиту та відсотками за користування кредитними коштами. 
При цьому, суд бере до уваги, що в позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача тіло кредиту та проценти за користування кредитними коштами, що фактично нараховані та обчислені за період з 03.05.2021р. по 30.08.2021р. (120 днів). 
За змістом умов Договору №1161332 сторони узгодили, що строк позики (строк договору) складає 30 днів, дата повернення позики – 01.06.2021р., базова процентна ставка – 1,99%. 
В той же час відповідно до п. 6.5 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передбачено, що у разі неповернення/повернення не в повному обсязі/ несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожен день понадстрокового користування позикою, починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. 
Отже, тлумачення умов Договору з урахуванням засад розумності свідчить, що передбачена таким договором процентна ставка за понадстрокове користування позикою за своєю правовою природою визначає розмір процентів, які регулюються положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК, оскільки застосовується виключно до періоду користування кредитними коштами позичальником поза межами «строку користування кредитом», передбаченим договором. 
Арифметичний аналіз наданого позивачем розрахунку розміру заборгованості відповідача по Договору №1161332 свідчить, що в межах строку дії договору, який складає 30 днів, розмір процентів за користування позикою складає 1 420,80 грн. (2 380 грн. * 1,99% * 30 днів). Разом з тим, із зазначеного розрахунку також вбачається, що відповідачем на виконання умов договору було сплачено проценти в загальній сумі 610,59 грн. Відповідно, з урахуванням суми сплачених процентів, заборгованість за процентами, нарахованими в період дії договору №1161332, тобто за період з 03.05.2021р. по 01.06.2021р. включно, складає 810,21 грн., виходячи із наступного розрахунку: 1420,80 грн. /нараховані проценти за період з 03.05.2021р. по 01.06.2021р. включно/ - 610,59 грн. /сума сплачених процентів/. 
Позовна вимога про стягнення процентів, що обчислені понад строк дії кредитного договору тобто за період з 02.06.2021р. по 30.08.2021р. (90 днів) в загальній сумі 4 262,40грн. (2 380 грн. * 1,99% * 90 днів), - є процентами, що нараховані у зв`язку з простроченням відповідачем виконання його грошового зобов`язання, а відтак є процентами, передбаченими ч. 2 ст. 625 ЦК, тобто мірою відповідальності за прострочення відповідачем виконання його боргових зобов`язань, що нараховані за період прострочення з 02.06.2021р. по 30.08.2021р.
Разом з тим, пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1734, в редакції, яка діяла протягом періоду часу з 29.05.2020р. до 23.12.2023р., було передбачено, що «у разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. В тому числі, але не виключно, споживач в разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин, інших ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів). Норми цього пункту поширюються у тому числі на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.»
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12.03.2020р. на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №651 від 27.06.2023р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року. 
Таким чином, слід виснувати, що на підставі п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1734, в редакції, яка діяла протягом періоду часу з 29.05.2020р. до 23.12.2023р., споживачі на законодавчому рівні звільнені від відповідальності за прострочення виконання своїх зобов`язань за договорами про споживчий кредит в період часу з 01.03.2020р. по 30.06.2023р. і у разі допущення такого прострочення споживач звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Оскільки проценти, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК за своєю природою мають компенсаційний характер і є мірою відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання, то на такі правовідносини розповсюджується дія п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1734.
За таких обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача процентів, нарахованих позивачем поза межами строку дії Договору №1161332 не підлягають до задоволення.
В той же час, з урахуванням засад диспозитивності цивільного судочинства та змісту положень п. 2 Договору №1161332 цілком правомірними та обґрунтованими є вимоги про стягнення з відповідача процентів за користування позикою, що нараховані за період з 03.05.2021р. по 01.06.2021р. включно (30 днів) за ставкою 1,99% в день від суми позики, з урахуванням уже сплаченої відповідачем суми процентів (610,59 грн.), що складає 810,21грн. 
За таких підстав позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення на загальну суму 3 190,21 грн., яка складається з наступних сум: заборгованість за тілом позики – 2 380 грн.; заборгованість за процентами – 810,21 грн.
При цьому варто звернути увагу, що відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України відповідачем не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлені судом обставин спірних правовідносин.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення часткового, то на підставі ч.ч 1, 2 ст. 141 ЦПК України до стягнення із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1 065,76 грн. (пропорційно до задоволених позовних вимог із розрахунку: 2 662,40 грн. /сума плаченого судового збору/ х 40,03% /відсоток на який задоволено позовні вимоги/ = 1 065,76грн.). 
Крім того, у зв`язку із зверненням до суду позивачем було понесені витрати з оплати правової допомоги в розмірі 4 500 грн. з оплати послуг представника позивача адвоката Ткаченко Ю.О. /а.с. 42зв.б.-49зв.б./. 
З матеріалів справи судом встановлено, що в якості доказів розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу суду надано: договір про надання правової допомоги від 25.08.2025р. №25-08/25/ФП; витяг з акту №2-ФП приймання-передачі наданої правової допомоги від 01.10.2025р.; платіжна інструкція №579939274.1 від 15.10.2025р. про оплату послуг адвоката в сумі 121 500 грн.; ордер серії АХ №1287257 від 03.09.2025р.; копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Ткаченко Ю.О. 
Аналіз змісту наданих стороною позивача доказів на підтвердження розміру витрат на правову допомогу свідчить, що відповідні витрати складаються з оплати послуг адвоката за вчинення наступних процесуальних дій: 
- вивчення наявних у клієнта документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції, збирання доказів (загальна вартість 500 грн.);
- складання позовної заяви (загальна вартість 4 000 грн.).
Отже загальний розмір судових витрат позивача на професійну правничу допомогу, який підтверджений належним чином, складає 4 500грн.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. 
Беручи до уваги, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, то за рахунок відповідача позивачу слід відшкодувати понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1 801,35 грн. (пропорційно до задоволених позовних вимог із розрахунку: 4 500 грн. /сума плаченого судового збору/ х 40,03% /відсоток на який задоволено позовні вимоги/ = 1 801,35 грн.). 
Таким чином, загальна сума судових витрат, яка підлягає до стягнення із відповідача на користь позивача складає 2 867,10 грн. (1 065,75 грн. /судовий збір/ + 1 801,35 грн. /правнича допомога/ = 2 867,10 грн.). 
На підставі вищевикладеного і керуючись ст.ст.7, 9, 11-13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1  (дата народження – ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , останнє відоме зареєстроване місце проживання як внутрішньо переміщеної особи за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (код ЄДРПОУ 43311346; юридична адреса: вул. Садова, буд. 31/33, м. Ірпінь, Київська область, 08205; банківські реквізити № НОМЕР_3 в АТ «ПУМБ», код банку 334851) заборгованість за договором позики №1161332 від 02.05.2021р. в розмірі 3 190,21 грн. та судові витрати в загальній сумі 2 867,10 грн. 
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, а відповідачем - в той же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Повний текст рішення складений 21 травня 2026 року.

Головуючий: В.М. Скляренко