ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
61022, м. Харків, пр. Науки, 5
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України 

08.06.2026р. Справа № 905/190/26 

Господарський суд Донецької області у складі судді Зекунова Е.В., у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання) справу
за позовом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» (ЄДРПОУ 03337119)
до відповідача Фізичної особи-підприємця Шацьких Світлани Володимирівни (РНОКПП НОМЕР_1 )
про стягнення заборгованості в загальному розмірі 83 801,97 грн, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» звернулося до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Фізична особа-підприємець Шацьких Світлана Володимирівна про стягнення заборгованості 83 801,97 грн.
В обґрунтування вимог посилається на те, що відповідач як власник нежитлового приміщення (стоматологічного кабінету площею 40,26 кв.м за адресою: м. Краматорськ, вул. Ювілейна, буд. 27-62) приєдналася до умов публічного індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії. Позовні вимоги у сумі 83 801,97 грн (з яких: 83 707,83 грн - основного боргу за теплопостачання, 94,14 грн - заборгованості за абонентське обслуговування) заявлено у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем обов`язку щодо оплати спожитої теплової енергії та абонентського обслуговування за період з 01.02.2022 по 31.01.2026.
Ухвалою суду від 02.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/190/26; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
22.04.2026 року до суду від відповідача — Фізичної особи-підприємця Шацьких Світлани Володимирівни надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона заперечує проти позову та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
23.04.2026 року від позивача — Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» надійшла відповідь на відзив. У ній позивач просить суд відхилити доводи, наведені у відзиві відповідача, та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Щодо строку розгляду справи.
Частиною 1 ст.248 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі, крім випадку, передбаченого частиною другою цієї статті.
Справа розглянута протягом розумного строку в розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, проте з перевищенням строку, встановленого ст. 248 ГПК України, з об`єктивних причин, пов`язаних з дією воєнного стану на території України, поточною ситуацією у м. Харків (ракетні обстріли, відсутність електропостачання), особливим режимом роботи суду (дистанційний (віддалений) або в приміщенні суду (за необхідності та в умовах безпеки), обмежений доступ до приміщення суду).
З огляду на те, що під час розгляду справи судом було створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених статтями 42, 46 ГПК України, зважаючи на наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами.
Згідно з частиною 4 статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:
Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» (далі – Позивач) є обласним теплопостачальним підприємством, яке виробляє теплову енергію для забезпечення споживачів послугами з постачання теплової енергії.
Підприємство є юридичною особою та являється самостійним господарським суб`єктом, може від свого імені набувати майнових та особистих немайнових прав, нести обов`язки, бути позивачем та відповідачем в судових органах, укладати угоди.
Управління Підприємством на період дії Закону України «Про військово-цивільні адміністрації» здійснює Донецька обласна державна адміністрація, обласна військова адміністрація. До складу підприємства у вигляді відокремлених підрозділів входить 16 теплопостачальних відокремлених підрозділів-виробничих одиниць, що не мають статусу юридичної особи та діють згідно з Положенням, затвердженим обласним комунальним підприємством «Донецьктеплокомуненерго», а також самостійно здійснюють фінансово-економічну діяльність та являються самостійними платниками податків.
Відокремлений підрозділ «Виробнича одиниця обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Краматорськміжрайтепломережа» не є юридичною особою, являється структурним підрозділом обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», діє на господарських засадах згідно з Положенням про неї з метою найбільшого, повного та якісного задоволення споживачів щодо забезпечення тепловою енергією, іншими видами послуг. Підприємство здійснює виробничу діяльність в межах прав, наданих обласним підприємством, керується законодавчими актами та іншими нормативними документами України, наказами та розпорядженнями Позивача.
Згідно із положеннями Законів України «Про теплопостачання» та «Про житлово-комунальні послуги», Позивач здійснює виробництво, транспортування та постачання теплової енергії відповідно до встановлених стандартів, нормативів і правил з метою забезпечення потреб опалення, підігріву питної води, а також інших господарських і технологічних потреб споживачів.
Діяльність з постачання теплової енергії Позивач здійснює відповідно до вимог вказаного Закону та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання теплової енергії.
У період з 01.02.2022 по 31.01.2026 Позивач забезпечував постачання теплової енергії у відповідні опалювальні періоди, а також у період з 01.09.2025 по 31.01.2026 надавав послуги з абонентського обслуговування споживачам багатоквартирного житлового будинку, розташованого за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Ювілейна, буд. 27– 62.
У складі зазначеного будинку розташоване нежитлове приміщення — стоматологічний кабінет загальною площею 40,26 кв.м, опалювальна площа якого дорівнює загальній площі та становить 40,26 кв.м; зазначене приміщення підключене до системи централізованого теплопостачання.
Зазначене приміщення належить на праві приватної власності фізичній особі — підприємцю Шацьких Світлані Володимирівні (далі — Відповідач) на підставі договору купівлі-продажу серії та № 4578 від 18.12.2020, посвідченого приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Донецької області Костенком С.О. Право власності на приміщення підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
У будинку, в якому розташоване зазначене нежитлове приміщення, встановлено вузол комерційного обліку теплової енергії — теплолічильник Ultraheat T550 (UH50), заводський №71259638, що підтверджується актом прийняття вузла обліку в експлуатацію. Водночас нежитлове приміщення Відповідача не обладнане індивідуальним засобом обліку теплової енергії.
Оскільки нежитлове приміщення, яке займає Відповідач, є частиною багатоквартирного будинку, підключеного до централізованої системи теплопостачання, на відповідні правовідносини поширюється дія Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
Згідно зі статтями 19 та 19-1 Закону України «Про теплопостачання», споживач зобов`язаний щомісяця здійснювати оплату за фактично спожиту теплову енергію у строки, визначені договором або законом.
Факт належності Відповідачу нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку, що підключений до системи централізованого теплопостачання, є достатньою правовою підставою для покладення на таку особу обов`язку з оплати житлово-комунальних послуг, у тому числі послуги з теплопостачання та абонентського обслуговування, у розмірі та порядку, визначених законодавством та договором.
Згідно із Законами України «Про теплопостачання» та «Про житлово-комунальні послуги», теплопостачальні організації здійснюють виробництво, транспортування та постачання теплової енергії відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм і правил з метою задоволення потреб споживачів в опаленні, підігріві води, а також для інших господарських або технологічних цілей.
У опалювальний період 2021– 2025 років між Позивачем та Відповідачем виникли договірні відносини щодо надання послуг з постачання теплової енергії на підставі Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 (далі — Закон № 2189).
Відповідно до статті 13 Закону № 2189, якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення щодо вибору моделі договірних відносин та не уклали відповідного договору з виконавцем, з таким виконавцем укладається індивідуальний договір, що є публічним договором приєднання. Такий договір вважається укладеним, якщо протягом 30 днів з моменту його оприлюднення на офіційному сайті органу місцевого самоврядування та/або виконавця, співвласники не обрали іншу модель договірних відносин.
04 жовтня 2021 року Позивач оприлюднив на своєму офіційному вебсайті за посиланням:https://kpdtke.com.ua/2021/10/04/zaprovadzhennya-publichnih-dogovoriv-priyednannya-dlya-spozhivachiv-2/ текст публічного договору про надання послуг з постачання теплової енергії, а також супровідну інформацію, зокрема: затверджені тарифи, умови якості надання послуг, розмір плати за абонентське обслуговування тощо. Зазначений публічний договір є чинним на момент виникнення спірних правовідносин та є обов`язковим для виконання сторонами відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
Факт приєднання Відповідача до умов індивідуального договору підтверджується його діями, які однозначно свідчать про акцептування договору. Зокрема, Відповідач особисто подав до Позивача заяву про укладення договору на постачання теплової енергії, чим прямо засвідчив свою волю отримувати відповідну комунальну послугу .
Крім того, Відповідач підписав заяву-приєднання до індивідуального договору, передбаченого Законом № 2189 та типовими умовами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 830. Така дія є беззаперечним підтвердженням його волевиявлення щодо приєднання до умов договору у порядку, встановленому частинами четвертою та п`ятою статті 13 Закону № 2189-VIII.
Фактичне отримання Відповідачем послуг, відсутність будь-яких заперечень щодо умов договору, а також неповернення отриманих рахунків та актів додатково підтверджують належне укладення індивідуального договору та правомірність виникнення між сторонами договірних правовідносин.
Факт надання послуг Відповідачу у опалювальних періодах 2023– 2025 років підтверджується відповідними рішеннями місцевої ради, зокрема:
рішенням виконкому Краматорської міської ради від 06.10.2021 р. № 1264 «Про початок опалювального періоду 2021/2022 років»;
розпорядженням начальника Краматорської міської військової адміністрації від 17.10.2022 № 63 «Про початок опалювального періоду 2022– 2023 років»;
розпорядженням начальника Краматорської міської військової адміністрації від 02.10.2023 № 726-р «Про початок опалювального періоду 2023– 2024 років»;
розпорядженням начальника Краматорської міської військової адміністрації від 11.10.2024 № 1093-р «Про початок опалювального періоду 2024– 2025 років»;
розпорядженням начальника Краматорської міської військової адміністрації від 10.10.2025 № 1034-р «Про початок опалювального періоду 2025– 2026 років»;
актами про підключення будинку до системи опалення у відповідні періоди 2021-2026 років.
Позивач пояснив, що рахунки разом з актами приймання-передачі теплової енергії та плати за абонентське обслуговування надсилалися Відповідачу за місцем надання послуг, не поверталися.
Згодом, 24.03.2026 зазначені документи були повторно скеровані на адресу ФОП Шацьких С.В. поштовим відправленням з описом вкладення, що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень Укрпошти від 24.03.2026, поштовою квитанцією та описом вкладення. Відправленню присвоєно штрихкодовий ідентифікатор (ШКІ) № 0505585364238. 
З офіційного сайту АТ «Укрпошта» за трек-номером 0505585364238 встановлено, що відправник здійснив направлення кореспонденції на адресу відповідача – ФОП Шацьких С.В. Вказане поштове відправлення було здано до відділення зв`язку 24.03.2026 року та прибуло до пункту призначення (відділення отримувача) 26.03.2026 року. Однак, у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання, 08.04.2026 року воно було передано на зберігання та того ж дня повернуто (вислано назад) на адресу відправника. Таким чином, неотримання листа адресатом відбулося з причин закінчення терміну зберігання.
Станом на дату звернення з позовом до суду, заборгованість Відповідача перед Позивачем за постачання теплової енергії за період з 01.02.2022 по 31.01.2026 становить 83 707,83 грн.
Стаття 1 Закону «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 р. № 2189 визначає, що плата за абонентське обслуговування — це платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку для відшкодування витрат виконавця, пов`язаних з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачем та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, а у випадках, визначених цим Законом, також і витрати на обслуговування приладів-розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирах (приміщеннях) багатоквартирного будинку.
Такі витрати підлягають відшкодуванню за рахунок плати за абонентське обслуговування всіма співвласниками багатоквартирних будинків, незалежно від того, чи підключено їхні приміщення до систем теплопостачання виконавця комунальної послуги, оскільки відповідно до ст. 10 Закону України від 22.06.2017 р. № 2119 «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» (далі — Закон № 2119) співвласникам, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення, здійснюються нарахування за теплову енергію, витрачену на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, а також на функціонування внутрішньобудинкової системи опалення (загальнобудинкові потреби).
Розмір плати за абонентське обслуговування встановлено відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами».
Розмір плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для послуг з постачання теплової енергії, що надаються Позивачем споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами (п. 34 індивідуального договору), становить:
з 01.10.2024 р. плата за абонентське обслуговування становить 42,89 грн. (будинки, обладнані вузлами обліку теплової енергії) та 29,78 грн. (будинки, необладнані вузлами обліку теплової енергії) з ПДВ;
з 01.10.2025 р. плата за абонентське обслуговування становить 42,89 грн. (будинки, обладнані вузлами обліку теплової енергії) та 31,03 грн. (будинки, необладнані вузлами обліку теплової енергії) з ПДВ.
Нарахування здійснюються щомісяця протягом календарного року у фіксованому розмірі.
Таким чином, за період з 01.09.2025 по 31.01.2026 року заборгованість Відповідача за абонентське обслуговування становить 94,14 грн.
Нарахування плати за теплову енергію Відповідачу здійснювалося на підставі фактичного приєднання об`єкта (будинку) до системи централізованого теплопостачання, а також відповідно до актів про підключення/відключення будинку до системи централізованого теплопостачання.
Правовою підставою для визначення розміру плати за теплову енергію є чинні тарифи для відповідної категорії споживачів, встановлені відповідно до вимог чинного законодавства України. Зазначені тарифи затверджені розпорядженнями голови Донецької обласної державної адміністрації, начальника обласної військової адміністрації, а саме:
розпорядженням від 23.12.2021 № 1309/5-21 — у розмірі 4581,02 грн/Гкал (без ПДВ);
розпорядженням від 02.10.2023 № 477/5-23 — у розмірі 3672,88 грн/Гкал (без ПДВ);
розпорядженням від 19.02.2024 № 85/5-24 — у розмірі 3832,23 грн/Гкал (без ПДВ);
розпорядженням від 09.09.2024 № 599/5-24 — у розмірі 3680,16 грн/Гкал (без ПДВ);
розпорядженням від 12.12.2024 № 828/5-24 — у розмірі 3699,06 грн/Гкал (без ПДВ);
розпорядженням від 17.02.2025 № 117/5-25 — у розмірі 3845,18 грн/Гкал (без ПДВ);
розпорядженням від 22.09.2025 № 631/5-25 — у розмірі 3739,46 грн/Гкал (без ПДВ);
розпорядженням від 18.12.2025 № 878/5-25 — у розмірі 3777,05 грн/Гкал (без ПДВ).
У відповідності до вимог частини 1 статті 7, частини 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII, споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, передбачені відповідними договорами. Якщо інше не передбачено договором, оплата здійснюється щомісяця. Водночас, отримання послуг до укладення договору не звільняє споживача від обов`язку їх оплати.
Згідно зі статтею 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач зобов`язаний щомісячно сплачувати теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Пунктом 34 індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії передбачено, що споживач зобов`язаний здійснювати оплату щомісячно, не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом.
Таким чином, правовідносини, що виникли між сторонами, є цивільно-правовими зобов`язаннями, у межах яких на боржника покладено обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг. Цей обов`язок відповідає праву Позивача (кредитора) вимагати належного виконання зобов`язання (частина 1 статті 509 Цивільного кодексу України).
У межах здійснення розрахунків за теплову енергію нарахування вартості спожитого обсягу проводилися на підставі показників приладу обліку Ultraheat T550 (UH50), заводський № 71259638, встановленого у багатоквартирному будинку за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Ювілейна, буд. 27– 62.
У період виникнення боргу Відповідач не здійснив оплату за надану послугу з постачання теплової енергії та абонентське обслуговування. Внаслідок цього, станом на 01 березня 2026 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 83 801,97 грн, що складається з:
83 707,83 грн — заборгованість за послугу з постачання теплової енергії, яка виникла та накопичувалася за період з 01 лютого 2022 року по 31 січня 2026 року;
94,14 грн — заборгованість за послугу з абонентського обслуговування, яка виникла та накопичувалася за період з 01 вересня 2025 року по 31 січня 2026 року
З метою досудового врегулювання спору та надання Відповідачу можливості добровільно погасити заборгованість Позивачем 10.02.2026 направлено на адресу реєстрації Відповідача претензію № 140 з пропозицією погасити заборгованість протягом 30 днів з моменту її отримання. До претензії були додані рахунки, акти приймання-передачі послуг та акти звірки взаємних розрахунків.
Однак станом на дату звернення до суду відповіді на зазначену претензію не отримано, а заборгованість Відповідачем не погашена.
Вважаючи порушеним своє право, ОКП «Донецьктеплокомуненерго», звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом у якому просить стягнути з фізичної особи — підприємця Шацьких Світлани Володимирівни (РНОКПП НОМЕР_1 заборгованість за постачання теплової енергії в розмірі 83 707,83 грн та заборгованість за абонентське обслуговування в розмірі 94,14 грн 
Доводи Фізичної особи-підприємця Шацьких С.В.
Відповідач вважає доводи ОКП «Донецьктеплокомуненерго» неправомірними та необґрунтованими з наступних підстав.
У відповідності до постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05 березня 2022 року «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», а саме абзацу третього пункту 1 установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24 лютого 2022 року.
Ця заборона діє з дати виникнення можливості бойових дій / початку бойових дій по дату припинення можливості бойових дій / завершення бойових дій на територіях, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій, щодо споживачів та/або членів їх сімей, які покинули своє місце проживання та надали виконавцю комунальних послуг, управителю багатоквартирного будинку, іншій уповноваженій співвласниками особі у паперовій або електронній формі довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи згідно з додатком 2 до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509 “Про облік внутрішньо переміщених осіб” (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296; 2015 р., № 70, ст. 2312; 2016 р., № 46, ст. 1669; 2022 р., № 26, ст. 1418).
Також підставою є надання інших документів, що підтверджують їх відсутність у житловому та/або нежитловому приміщенні, будинку, в яких вони є споживачами на підставі укладених договорів (довідки з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби (у тому числі отримані в іноземній державі), відбування покарання тощо, документи, що підтверджують факт перетинання державного кордону України (на виїзд з України і в`їзд в Україну) у відповідний період часу), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу — з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 року № 285).
Відповідно до Постанови № 1364, визначено, що перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф, затверджує Міністерство з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за погодженням із Міністерством оборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.
На виконання цієї постанови Мінреінтеграції наказом від 22.12.2022 № 309 (далі — Перелік) визначено перелік відповідних територій, на яких ведуться активні бойові дії, території можливих бойових дій та тимчасової окупації, і відповідні періоди, протягом яких може бути надано пільгу щодо місцевих податків.
Наказом № 309 у розділі І затверджені території можливих бойових дій (частина перша) та території активних бойових дій (частина друга), території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси (частина третя), у розділі ІІ затверджені тимчасово окуповані рф території України. Відповідно до Переліку № 309, територію Краматорської міської територіальної громади Донецької області з 24.02.2022 віднесено до території можливих бойових дій.
На підставі викладеного відповідач просить суд повністю відмовити у задоволенні позову Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго».

Джерела права, акти їх застосування та мотиви, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення.
Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Цивільного та умовами Типового договору про надання послуги з постачання теплової енергії
Статтею 11 Цивільного кодексу України унормовано, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Тобто внесення змін до публічного договору приєднання законодавством не допускається так як вказане призведе до порушення прав інших суб`єктів імперативно визначених відносин.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 2189-VIII від 09.11.2017р., який введено в дію з 01.05.2019р., житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору.
Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація (п.3 ч. 2 ст. 6 Закону № 2189).
Згідно з п.1 ч.2 ст.7, п.5 ч.2 ст.7, ч.1 ст.9 вказаного Закону, індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Виконавець комунальної послуги зобов`язаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів (п.1 ч. 2 ст. 8 Закону № 2189).
Житлово-комунальні послуги надаються виключно на договірних засадах (ч. 1 ст. 12 Закону № 2189).
При цьому, Верховний Суд України у постанові від 20 квітня 2016 року (справа № 6-2951цс15) зазначив, що споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо фактично ними користувалися. Відсутність договору сама по собі не є підставою для звільнення від сплати у повному обсязі.
Статтею 24 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що основними обов`язками споживача є, у тому числі, додержання вимог договору та нормативно- правових актів.
Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач зобов`язаний щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Пунктом 18, 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005року №630 (надалі за текстом Правила №630) плата за послуги з теплопостачання вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку теплової енергії або затверджених норм споживання на підставі платі.
Судом встановлено, що у період з 01.02.2022 по 31.01.2026 Позивач забезпечував постачання теплової енергії у відповідні опалювальні періоди, а також у період з 01.09.2025 по 31.01.2026 надавав послуги з абонентського обслуговування споживачам багатоквартирного житлового будинку, розташованого за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Ювілейна, буд. 27– 62.
У складі зазначеного будинку розташоване нежитлове приміщення — стоматологічний кабінет загальною площею 40,26 кв.м, опалювальна площа якого дорівнює загальній площі та становить 40,26 кв.м; зазначене приміщення підключене до системи централізованого теплопостачання.
Зазначене приміщення належить на праві приватної власності фізичній особі — підприємцю Шацьких Світлані Володимирівні (далі — Відповідач) на підставі договору купівлі-продажу серії та № 4578 від 18.12.2020, посвідченого приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Донецької області Костенком С.О. Право власності на приміщення підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
У будинку, в якому розташоване зазначене нежитлове приміщення, встановлено вузол комерційного обліку теплової енергії — теплолічильник Ultraheat T550 (UH50), заводський № 71259638, що підтверджується актом прийняття вузла обліку в експлуатацію. Водночас нежитлове приміщення Відповідача не обладнане індивідуальним засобом обліку теплової енергії.
Оскільки нежитлове приміщення, яке займає Відповідач, є частиною багатоквартирного будинку, підключеного до централізованої системи теплопостачання, на відповідні правовідносини поширюється дія Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
Відповідно до пунктів 32, 33 та 37 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830, вартість послуги визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Плата за послугу розраховується з урахуванням встановленого тарифу та обсягу спожитої теплової енергії, який визначається та розподіляється відповідно до законодавства. Розрахунковим періодом є календарний місяць, якщо інше не передбачено договором, а оплата здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим.
Згідно зі статтями 67, 68 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (у тому числі за послуги з теплопостачання) здійснюється щомісяця відповідно до затверджених тарифів.
Відповідно до пункту 40 Правил № 830 та статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач не звільняється від обов`язку оплати житлово-комунальної послуги у разі тимчасової відсутності у приміщенні або самовільного відключення від централізованого теплопостачання.
Згідно зі статтями 19 та 19-1 Закону України «Про теплопостачання», споживач зобов`язаний щомісяця здійснювати оплату за фактично спожиту теплову енергію у строки, визначені договором або законом.
Крім того, відповідно до статті 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати належне йому майно, якщо інше не встановлено договором або законом. Факт володіння об`єктом нерухомості, навіть за відсутності фактичного використання, не звільняє особу від обов`язку сплати житлово-комунальних платежів.
Таким чином, сам факт належності Відповідачу нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку, що підключений до системи централізованого теплопостачання, є достатньою правовою підставою для покладення на таку особу обов`язку з оплати житлово-комунальних послуг, у тому числі послуги з теплопостачання та абонентського обслуговування, у розмірі та порядку, визначених законодавством та договором.
ЩОДО НАЯВНОСТІ ДОГОВІРНИХ ВІДНОСИН
Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, з дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, а також з дій, не передбачених цими актами, але які за своєю правовою природою породжують відповідні права та обов`язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав і обов`язків є укладення договорів та вчинення інших правочинів.
Згідно із Законами України «Про теплопостачання» та «Про житлово-комунальні послуги», теплопостачальні організації здійснюють виробництво, транспортування та постачання теплової енергії відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм і правил з метою задоволення потреб споживачів в опаленні, підігріві води, а також для інших господарських або технологічних цілей.
У опалювальний період 2021– 2025 років між Позивачем та Відповідачем виникли договірні відносини щодо надання послуг з постачання теплової енергії на підставі Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 (далі — Закон № 2189).
З 1 травня 2019 року Закон № 2189 набрав чинності в повному обсязі, а Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV було визнано таким, що втратив чинність. Закон № 2189 передбачає нову класифікацію житлово-комунальних послуг, систему договірних відносин між споживачами та виконавцями послуг, а також визначає порядок укладення, зміни та припинення договорів, формування тарифів і нарахування плати.
Відповідно до статті 5 Закону № 2189, до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, послуги з постачання теплової енергії.
Частина перша статті 12 цього Закону передбачає, що житлово-комунальні послуги надаються виключно на договірних засадах. Згідно з частиною другою статті 8, виконавець зобов`язаний укладати зі споживачами договори відповідно до вимог типового договору, а споживач, у свою чергу, згідно з пунктом 1 частини другої статті 7 Закону — зобов`язаний укласти такий договір.
Відповідно до статті 13 Закону № 2189, якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення щодо вибору моделі договірних відносин та не уклали відповідного договору з виконавцем, з таким виконавцем укладається індивідуальний договір, що є публічним договором приєднання. Такий договір вважається укладеним, якщо протягом 30 днів з моменту його оприлюднення на офіційному сайті органу місцевого самоврядування та/або виконавця, співвласники не обрали іншу модель договірних відносин.
04 жовтня 2021 року Позивач оприлюднив на своєму офіційному вебсайті за посиланням:https://kpdtke.com.ua/2021/10/04/zaprovadzhennya-publichnih-dogovoriv-priyednannya-dlya-spozhivachiv-2/ текст публічного договору про надання послуг з постачання теплової енергії, а також супровідну інформацію, зокрема: затверджені тарифи, умови якості надання послуг, розмір плати за абонентське обслуговування тощо. Зазначений публічний договір є чинним на момент виникнення спірних правовідносин та є обов`язковим для виконання сторонами відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
Факт приєднання Відповідача до умов індивідуального договору підтверджується його діями, які однозначно свідчать про акцептування договору. Зокрема, Відповідач особисто подав до Позивача заяву про укладення договору на постачання теплової енергії, чим прямо засвідчив свою волю отримувати відповідну комунальну послугу .
Крім того, Відповідач підписав заяву-приєднання до індивідуального договору, передбаченого Законом № 2189 та типовими умовами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 830. Така дія є беззаперечним підтвердженням його волевиявлення щодо приєднання до умов договору у порядку, встановленому частинами четвертою та п`ятою статті 13 Закону № 2189-VIII.
Фактичне отримання Відповідачем послуг, відсутність будь-яких заперечень щодо умов договору, а також неповернення отриманих рахунків та актів додатково підтверджують належне укладення індивідуального договору та правомірність виникнення між сторонами договірних правовідносин.
Згідно зі статтями 19 та 19-1 Закону України «Про теплопостачання» № 2633-IV, споживач зобов`язаний щомісячно здійснювати оплату за фактично отриману теплову енергію у строки, встановлені договором або законом.
Факт надання послуг Відповідачу у опалювальних періодах 2023– 2025 років підтверджується відповідними рішеннями місцевої ради, зокрема:
рішенням виконкому Краматорської міської ради від 06.10.2021 р. № 1264 «Про початок опалювального періоду 2021/2022 років»;
розпорядженням начальника Краматорської міської військової адміністрації від 17.10.2022 № 63 «Про початок опалювального періоду 2022– 2023 років»;
розпорядженням начальника Краматорської міської військової адміністрації від 02.10.2023 № 726-р «Про початок опалювального періоду 2023– 2024 років»;
розпорядженням начальника Краматорської міської військової адміністрації від 11.10.2024 № 1093-р «Про початок опалювального періоду 2024– 2025 років»;
розпорядженням начальника Краматорської міської військової адміністрації від 10.10.2025 № 1034-р «Про початок опалювального періоду 2025– 2026 років»;
актами про підключення будинку до системи опалення у відповідні періоди 2021-2026 років.
Отже, Відповідачу було надано послуги з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування відповідно до умов типового індивідуального договору. 
Матеріалами справи підтверджується, що Позивач 24.03.2026 направив на адресу ФОП Шацьких С.В. рахунки, акти приймання-передачі теплової енергії та документи щодо плати за абонентське обслуговування поштовим відправленням з описом вкладення, що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень Укрпошти від 24.03.2026, поштовою квитанцією та описом вкладення з ідентифікатором (ШКІ) № 0505585362438.
Станом на дату вирішення спору по суті, заборгованість Відповідача перед Позивачем за постачання теплової енергії за період з 01.02.2022 по 31.01.2026 становить 83 707,83 грн.
Таким чином, Відповідач не виконав грошове зобов`язання перед Позивачем, що є порушенням вимог статей 509, 525, 526 Цивільного кодексу України, згідно з якими зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, закону або звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
ЩОДО ОПЛАТИ ЗА АБОНЕНТСЬКЕ ОБСЛУГОВУВАННЯ
Зазначається, що плата за абонентське обслуговування (граничний розмір якої визначається Кабінетом Міністрів України) входить до плати виконавцю комунальної послуги за договором.
Стаття 1 Закону «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 р. № 2189 визначає, що плата за абонентське обслуговування — це платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку для відшкодування витрат виконавця, пов`язаних з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачем та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, а у випадках, визначених цим Законом, також і витрати на обслуговування приладів-розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирах (приміщеннях) багатоквартирного будинку.
Такі витрати підлягають відшкодуванню за рахунок плати за абонентське обслуговування всіма співвласниками багатоквартирних будинків, незалежно від того, чи підключено їхні приміщення до систем теплопостачання виконавця комунальної послуги, оскільки відповідно до ст. 10 Закону України від 22.06.2017 р. № 2119 «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» (далі — Закон № 2119) співвласникам, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення, здійснюються нарахування за теплову енергію, витрачену на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, а також на функціонування внутрішньобудинкової системи опалення (загальнобудинкові потреби).
Розмір плати за абонентське обслуговування встановлено відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами».
Розмір плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для послуг з постачання теплової енергії, що надаються Позивачем споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами (п. 34 індивідуального договору), становить:
з 01.10.2024 р. плата за абонентське обслуговування становить 42,89 грн. (будинки, обладнані вузлами обліку теплової енергії) та 29,78 грн. (будинки, необладнані вузлами обліку теплової енергії) з ПДВ;
з 01.10.2025 р. плата за абонентське обслуговування становить 42,89 грн. (будинки, обладнані вузлами обліку теплової енергії) та 31,03 грн. (будинки, необладнані вузлами обліку теплової енергії) з ПДВ.
Нарахування здійснюються щомісяця протягом календарного року у фіксованому розмірі.
Таким чином, за період з 01.09.2025 по 31.01.2026 року заборгованість Відповідача за абонентське обслуговування становить 94,14 грн.
ДОСУДОВЕ ВРЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
У відповідності до вимог частини 1 статті 7, частини 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII, споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, передбачені відповідними договорами. Якщо інше не передбачено договором, оплата здійснюється щомісяця. Водночас, отримання послуг до укладення договору не звільняє споживача від обов`язку їх оплати.
Згідно зі статтею 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач зобов`язаний щомісячно сплачувати теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Пунктом 34 індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії передбачено, що споживач зобов`язаний здійснювати оплату щомісячно, не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом.
Таким чином, правовідносини, що виникли між сторонами, є цивільно-правовими зобов`язаннями, у межах яких на боржника покладено обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг. Цей обов`язок відповідає праву Позивача (кредитора) вимагати належного виконання зобов`язання (частина 1 статті 509 Цивільного кодексу України).
У межах здійснення розрахунків за теплову енергію нарахування вартості спожитого обсягу проводилися на підставі показників приладу обліку Ultraheat T550 (UH50), заводський № 71259638, встановленого у багатоквартирному будинку за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Ювілейна, буд. 27– 62.
У період виникнення боргу Відповідач не здійснив оплату за надану послугу з постачання теплової енергії та абонентське обслуговування. Внаслідок цього, станом на 01 березня 2026 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 83 801,97 грн, що складається з:
83 707,83 грн — заборгованість за послугу з постачання теплової енергії, яка виникла та накопичувалася за період з 01 лютого 2022 року по 31 січня 2026 року;
94,14 грн — заборгованість за послугу з абонентського обслуговування, яка виникла та накопичувалася за період з 01 вересня 2025 року по 31 січня 2026 року
З метою досудового врегулювання спору та надання Відповідачу можливості добровільно погасити заборгованість, Позивач 10.02.2026 направив на адресу реєстрації Відповідача претензію № 140 із пропозицією сплатити заборгованість протягом 30 днів із дня її отримання. До претензії додавалися рахунки, акти приймання-передачі послуг та акти звірки взаємних розрахунків.
Однак станом на день розгляду спору по суті заборгованість Відповідачем не погашена.

Господарський суд погоджується з доводами позивача (ОКП «Донецьктеплокомуненерго») та вважає необґрунтованими доводи викладені у відзиві ФОП Шацьких С.В. з огляду на наступне.
Щодо необґрунтованості доводів Відповідача про застосування Постанови КМУ № 206.
Спір у даній справі виник у зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем грошового зобов`язання щодо оплати послуг з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування, наданих стосовно нежитлового приміщення стоматологічного кабінету, розташованого за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Ювілейна, буд. 27-62, власником якого є Шацьких Світлана Володимирівна на підставі договору купівлі-продажу серії та № 4578 від 18.12.2020, посвідченого приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Донецької області Костенком С.О.
Відповідно до Витягу № 2105153400603 з реєстру платників єдиного податку Фізичної особи-підприємця Шацьких Світлани Володимирівни місцем провадження її господарської діяльності є адреса: АДРЕСА_1 . Отже, спірне нежитлове приміщення використовується Відповідачем саме для здійснення підприємницької діяльності та не є місцем її проживання. За таких обставин Відповідач у спірних правовідносинах виступає як фізична особа-підприємець, а сам спір виник у межах здійснення господарської діяльності щодо нежитлового приміщення.
Посилання Відповідача на абзац третій пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» є безпідставним. Відповідно до зазначеної норми забороняється стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24 лютого 2022 року, щодо споживачів та/або членів їх сімей, які покинули своє місце проживання та надали виконавцю комунальних послуг у паперовій або електронній формі довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або інші документи, що підтверджують їх відсутність у житловому та/або нежитловому приміщенні, будинку, в яких вони є споживачами на підставі укладених договорів.
Разом з тим наведена норма не підлягає застосуванню до спірних правовідносин у даній справі без урахування їх суб`єктного складу, предмета спору та фактичних обставин. У даному випадку спір виник щодо нежитлового приміщення, яке використовується Відповідачем як місце провадження господарської діяльності. Тобто спірні правовідносини виникли не у сфері побутового споживання житлово-комунальних послуг, а у зв`язку зі здійсненням Відповідачем підприємницької діяльності.
Положення постанови Кабінету Міністрів України № 206 не можуть застосовуватися у цій справі, оскільки вони не поширюються на осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, тоді як у даному спорі Відповідач є фізичною особою-підприємцем і використовує спірне нежитлове приміщення у підприємницькій діяльності.»
Таким чином, положення постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 не підлягають застосуванню до спірних правовідносин у даній справі, а наведені у відзиві доводи в цій частині є необґрунтованими та не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову.
Щодо відсутності належного доказування умов, з якими Постанова № 206 пов`язує відповідні правові наслідки.
Доводи Відповідача про наявність підстав для застосування абзацу третього пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 не підтверджені належними та допустимими доказами. Із змісту зазначеної норми вбачається, що для її застосування недостатньо самого лише віднесення відповідної території до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії. Для застосування вказаної норми необхідною є наявність інших умов, прямо передбачених Постановою № 206, а саме: покинення споживачем місця проживання, надання виконавцю комунальних послуг у паперовій або електронній формі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або інших документів, що підтверджують відсутність особи у житловому та/або нежитловому приміщенні, або належне інформування виконавця комунальних послуг про пошкодження нерухомого майна.
Водночас до відзиву не додано, а матеріали справи не містять доказів того, що Відповідач звертався до Позивача із заявою про застосування положень Постанови № 206, надав Позивачу у паперовій або електронній формі довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, подав інші документи, що підтверджують його відсутність у спірному нежитловому приміщенні, або повідомив Позивача про пошкодження майна у порядку, визначеному зазначеною постановою. Більше того, у самому відзиві Відповідач не посилається на факт вчинення будь-яких із вказаних дій та не зазначає про подання Позивачу будь-яких підтвердних документів.
Таким чином, заперечення Відповідача зводяться виключно до формального посилання на норми Постанови № 206 та Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії. Водночас Відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження фактичних обставин, з якими вказана постанова пов`язує заборону стягнення заборгованості. Оскільки у відзиві не спростовано ні факт належності Відповідачу спірного нежитлового приміщення, ні факт надання Позивачем послуг, ні безпосередньо розмір заявленої до стягнення суми, такі заперечення мають суто формальний характер і підлягають відхиленню.
Приписами Господарського процесуального кодексу України чітко визначено, що обов`язок доказування тих обставин, на які сторона посилається як на підставу своїх заперечень, покладається виключно на Відповідача. 
Втім, жодних належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження таких обставин суду надано не було. За таких умов, відзив позбавлений як спроможного правового обґрунтування щодо поширення дії Постанови № 206 на спірні правовідносини, так і доказової бази, з якою законодавець пов`язує імперативну заборону стягнення боргу, що робить наведені заперечення неспроможними спростувати позовні вимоги.
Суб`єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов згідно статті 525 Цивільного кодексу України не допускається, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.ст. 526, 527 , ч.1 ст. 612, 599 Цивільного кодексу України).
Судом встановлено та підтверджено належними і допустимими доказами, що станом на 01 березня 2026 року у ФОП Шаньких С.В. утворилася заборгованість перед ОКП «Донецьктеплокомуненерго» у загальному розмірі 83 801,97 грн, що складається з:
83 707,83 грн — заборгованість за послугу з постачання теплової енергії, яка виникла та накопичувалася за період з 01 лютого 2022 року по 31 січня 2026 року, що підтверджується щомісячними рахунками на оплату послуг та Актами приймання-передачі послуги, а саме: Рахунком та Актом № 222_213 за лютий 2022 року на суму 2 159,82 грн; Рахунком та Актом № 322_213 за березень 2022 року на суму 2 668,09 грн; Рахунком та Актом № 1222_213 за грудень 2022 року на суму 4 548,73 грн; Рахунком та Актом № 123_213 за січень 2023 року на суму 5 720,46 грн; Рахунком та Актом № 223_213 за лютий 2023 року на суму 5 007,72 грн; Рахунком та Актом № 323_213 за березень 2023 року на суму 3 661,31 грн; Рахунком та Актом № 523_213 за травень 2023 року на суму 3 813,98 грн; Рахунком та Актом № 1123_213 за листопад 2023 року на суму 3 003,14 грн; Рахунком та Актом № 1223_213 за грудень 2023 року на суму 4 325,82 грн; Рахунком та Актом № 124_213 за січень 2024 року на суму 5 281,44 грн; Рахунком та Актом № 224_213 за лютий 2024 року на суму 3 994,49 грн; Рахунком та Актом № 324_213 за березень 2024 року на суму 3 480,91 грн; Рахунком та Актом № 1124_213 за листопад 2024 року на суму 3 807,84 грн; Рахунком та Актом № 1224_213 за грудень 2024 року на суму 4 935,04 грн; Рахунком та Актом № 125_213 за січень 2025 року на суму 4 967,57 грн; Рахунком та Актом № 225_213 за лютий 2025 року на суму 5 991,36 грн; Рахунком та Актом № 325_213 за березень 2025 року на суму 2 958,68 грн; Рахунком та Актом № 1025_213 за жовтень 2025 року на суму 42,16 грн; Рахунком та Актом № 1125_213 за листопад 2025 року на суму 1 887,47 грн; Рахунком та Актом № 1225_213 за грудень 2025 року на суму 5 492,51 грн; Рахунком та Актом № 126_213 за січень 2026 року на суму 6 736,76 грн, а також Актом звірки взаємних розрахунків до договору № 213 від 09 лютого 2026 року, яким підтверджено сальдо заборгованості станом на 01 лютого 2026 року у розмірі 83 707,83 грн.
94,14 грн — заборгованість за послугу з абонентського обслуговування, яка виникла та накопичувалася за період з 01 вересня 2025 року по 31 січня 2026 року, що підтверджується щомісячними рахунками на оплату послуг та Актами приймання-передачі, а саме: Рахунком та Актом № А_925А_213 за вересень 2025 року на суму 42,89 грн; Рахунком та Актом № А_1025А_213 за жовтень 2025 року на суму 42,89 грн; Рахунком та Актом № А_1125А_213 за листопад 2025 року (перерахунок, до сплати 0,00 грн); Рахунком та Актом № А_1225А_213 за грудень 2025 року на суму 42,89 грн; Рахунком та Актом № А_126А_213 за січень 2026 року на суму 42,89 грн, а також Актом звірки взаємних розрахунків (абонентське обслуговування) до договору № 213 від 10 лютого 2026 року, яким підтверджено сальдо заборгованості станом на 01 лютого 2026 року у розмірі 94,14 грн.
Матеріали справи не містять доказів повного чи часткового погашення Відповідачем боргу за спірний період. Таким чином, доводи ОКП «Донецьктеплокомуненерго» є правомірними та обґрунтованими
Станом на дату вирішення спору по суті, відповідач не надав суду доказів з оплати послуг за постачання теплової енергії в розмірі у сумі 83 707,83 грн. та заборгованості за абонентське обслуговування в розмірі 94,14 грн. не спростував доводів позивача щодо наявності заборгованості за типовим індивідуальним договором про надання послуг з постачання теплової енергія, який є публічним договором приєднання.
Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.
Згідно з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Враховуючи вищевикладене, дослідивши умови договору, надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.
Судові витрати у відповідності до ст.129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.12, 13, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 91, 129, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю
Стягнути з фізичної особи - підприємця Шацьких Світлана Володимирівна (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» (84207, Донецька обл., м.Дружківка, вул.Космонавтів, буд.39, код за ЄДРПОУ 03337119) заборгованість за постачання теплової енергії в розмірі 83707,83 грн, за абонентське обслуговування в розмірі 94,14 грн. та судовий збір 2662,40 грн.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Згідно із статтею 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду.
Рішення складено та підписано 08.06.2026.

Суддя Е.В. Зекунов