27.05.26
22-ц/812/895/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2026 року м. Миколаїв 

справа №485/2092/25
провадження №22-ц/812/895/26

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: 
головуючого Локтіонової О. В.,
суддів: Крамаренко Т. В., Серебрякової Т. В.,
із секретарем судового засідання – Коростієнко Н. С.,
за участі:
представника позивачки – ОСОБА_1 ,
відповідача – ОСОБА_2 ,
представника відповідача – ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , яка подана його представником ОСОБА_3 , на рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 11 лютого 2026 року, ухвалене під головуванням судді Соловйова О. В. у приміщенні суду у м. Снігурівка Миколаївської області, за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

В листопаді 2025 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом про визнання ОСОБА_2 батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнення з нього на її користь аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною 18 років.
Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_4 зазначала, що вона з жовтня 2023 року по серпень 2024 року проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з відповідачем. Від даних стосунків у них народилася донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач є батьком дитини, однак відмовився подати в органи державної реєстрації актів цивільного стану заяву про реєстрацію батьківства, тому запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень був проведений в порядку, передбаченому ст.135 СК України, за вказівкою матері. 
Відповідач надавав матеріальну допомогу на утримання дитини, але не регулярно. На даний час він проходить військову службу у Збройних Силах України, отримує стабільне грошове забезпечення та має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини. 
Посилаючись на наведене, позивачка просила її позов задовольнити.

Позиція відповідача у суді першої інстанції

Відповідач проти задоволення позовних вимог щодо визнання батьківства не заперечував.
Крім того, позовні вимоги про стягнення аліментів відповідач також визнав, однак, просив врахувати, що він є військовослужбовцем, більшу частину служби знаходиться на виконанні бойових завдань, через що отримує додаткову грошову винагороду, при цьому часто доводиться докладати власних зусиль та коштів на оновлення, ремонт техніки, авто, закупівлю спорядження військового призначення, все це вартує значних грошових коштів. Також, відповідач має батьків пенсійного віку, які також потребують фінансової допомоги через похилий вік. Він не відмовляється від виконання батьківських обов`язків, окрім грошових коштів на утримання дитини, він також надає додаткову матеріальну допомогу позивачці та має намір надалі приймати активну участь в житті дитини. Однак з урахуванням його заробітної плати, вважав, що присудження аліментів у розмірі 1/4 частини від його доходу значно перевищить потреби дитини, у зв`язку з чим просив встановити аліменти у розмірі 1/8 частини від його доходу.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 11 лютого 2026 року позов ОСОБА_4 задоволено.
Визнано ОСОБА_2 батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Внесено зміни до актового запису №100 про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного Інгульським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 13 березня 2025 року, в якому: у графі відомості про батька вказати « ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ».
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 листопада 2025 року та до досягнення дитиною повноліття.
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 605,60 грн.
Повернуто ОСОБА_4 з державного бюджету 50 відсотків судового збору у розмірі 605,60 грн, сплаченого при поданні позову відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №44 від 04 листопада 2025 року в АТ «Ощадбанк».
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_4 , суд першої інстанції виходив з того, що вони підтверджені належними доказами, а тому повинні бути задоволені.
Щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у заявленому розмірі, суд виходив з того, що батько дитини зобов`язаний утримувати її до повноліття та може надавати матеріальну допомогу, оскільки є військовослужбовцем та отримує відповідне грошове забезпечення як військовослужбовець, інших утриманців не має.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із рішенням суду в частині стягнення аліментів, ОСОБА_2 через представника ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду в частині розміру аліментів скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/8 частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
Доводи апеляційної скарги є аналогічними доводам, заявленим відповідачем у суді першої інстанції.
Крім того, відповідач вказав, що має ряд травм та переніс тяжкі захворювання, зокрема, акубаротравму (контузію) від 26.06.2025 р., мінно-вибухову травму (забій плечового суглобу) від 16.08.2025 р., а також тяжке захворювання – оперізуючий лишай, загострення гастреодуніту, глуховатість внаслідок акубаротравми голови. Ускладнення від останнього супроводжуються гострим і тривалим больовим синдромом, що змушує його постійно купувати специфічні, дорогі знеболювальні препарати, які ефективно тамують біль і не шкодять шлунково-кишковому тракту в екстремальних умовах фронту. Вказане вимагає значних витрат на лікування та нейрореабілітацію, при тому що він надалі постійно залучається до бойових виходів.

Доводи інших учасників справи

ОСОБА_4 через представника ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, у якому наголошено на тому, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Сторони є батьками ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у м.Миколаєві.
Відповідно до довідки командира військової частини НОМЕР_2 №191/6469 від 15.11.2025 та посвідчення серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 з 14 лютого 2023 року, має статус учасника бойових дій.
За період з березня по листопад 2025 року грошове забезпечення ОСОБА_2 складало: березень – 101 147,50 грн, квітень – 112 474,99 грн, травень – 91 947,57 грн, червень – 183 782,80 грн, липень – 194 768,09 грн, серпень – 125 818,09 грн, вересень – 194 768,09 грн, жовтень – 125 818,09 грн, листопад – 194 768,09 грн.
Відповідно до медичних документів ОСОБА_7 надавалася медична допомога з приводу вибухової травми, акубаротравми, цефалгічного синдрому, підвивиху плечового суглобу, оперізуючого лишая, хронічного гастродуоденіту. В цих документах не зазначено про необхідність вживання якихось медикаментів на постійній основі.

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

Згідно з вимогами статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзив, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Стаття 141 Сімейного кодексу України (далі – СК України) передбачає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
За змістом ст.180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Стаття 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст.183 СК України).
Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
За своєю суттю аліменти – це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.
Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей.
Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Задовольняючи у повному обсязі позовні вимоги ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд першої інстанції виходив з того, що батько дитини зобов`язаний утримувати її до повноліття та може надавати матеріальну допомогу у вказаному судом розмірі, оскільки є військовослужбовцем та отримує відповідне грошове забезпечення як військовослужбовець, інших утриманців не має.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам законодавства. 
Перевіривши майновий стан та доходи відповідача, установивши, зокрема, що він є військовослужбовцем, отримує дохід у вигляді грошового забезпечення, суд першої інстанції, урахувавши якнайкращі інтереси дитини, яка має право на достатній рівень матеріального забезпечення, дійшов обґрунтованого висновку про визначення аліментів у розмірі частки щомісячних доходів відповідача. Вказаний розмір аліментів враховує обставини, викладені у ст.182 СК України.
Посилання відповідача на те, що вказаний судом розмір аліментів є завищеним і не враховує необхідність відповідача в умовах воєнного стану витрачати кошти на закупівлю спорядження військового призначення, ремонт техніки, придбання медикаментів, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки витрати відповідача не можуть обмежувати право дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. До того ж, виходячи з розміру щомісячного грошового забезпечення відповідача, після сплати аліментів він буде мати достатній дохід для свого утримання.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині зміні або скасуванню не підлягає, бо є законним та обґрунтованим.
Керуючись ст.374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана його представником ОСОБА_3 , залишити без задоволення, а рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 11 лютого 2026 року в оскаржуваній частині – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді Т. В. Крамаренко

Т. В. Серебрякова 

Повне судове рішення складено 28 травня 2026 року.