ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
04.05.2026	Справа № 910/2012/26	

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізопласт» (вул. Вчительська, буд. 64, м. Слов`янськ, Донецька обл., 84122; ідентифікаційний код 30013244)
до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (вул. Єжи Гедройця, 5, м. Київ, 03150; ідентифікаційний код 40075815)
про стягнення 794 421, 44 грн,

без виклику представників учасників справи,

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції Позивача
До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Ізопласт» (далі за текстом - ТОВ «Ізопласт», Позивач) з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі за текстом - АТ «Укрзалізниця», Відповідач) про стягнення 794 421, 44 грн заборгованості, з яких: 738 000 грн - основного боргу, 19 531, 73 грн - 3% річних та 36 889, 71 грн - інфляційних втрат, нарахованих за неналежне виконання зобов`язань за договором про закупівлю №ПЗ/НХ-23996/НЮ від 25.10.2023.
В обґрунтування заявлених вимог Позивач зазначає, що ним належним чином виконано зобов`язання з поставки товару Відповідачу, який прийнято ним без зауважень проте не оплачено, що стало підставою для нарахування 3 % річних та інфляційних втрат та звернення до суду з позовом.

2. Стислий виклад позиції Відповідача 
У наданому до суду відзиві Відповідачем не заперечується факт поставки товару Позивачем та існування у Відповідача обов`язку з оплати. 
Однак, Відповідач звертає увагу суду на те, що таке зобов`язання виконати неможливо в силу відсутності бюджетного фінансування, за рахунок якого фінансується Договір.
Крім того, Відповідач звертає увагу суду на невірний розрахунок відсотків річних оскільки Договором сторонами погоджено менший розмір, стягнення яких разом із нарахованими інфляційними втратами є неправомірним оскільки як таке порушення зобов`язання з боку Відповідача відсутнє.

3. Процесуальні дії у справі
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
17.03.2026 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву.
20.03.2026 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.
24.03.2026 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву.
25.03.2026 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва надійшли додаткові пояснення Позивача.
Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Між АТ «Українська залізниця» регіональна філія «Південно - Західна залізниця» (Покупець) та ТОВ «Ізопласт» (Постачальник) укладено договір про закупівлі №П3/НХ-23996/НЮ від 25.10.2023 (далі за текстом - Договір), відповідно до пункту 1.1 якого Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність Покупцю товар для завершення робіт по проєкту «Реконструкція споруд залізниці з електрофікацією дільниці Васильків-Васильків ІІ регіональної філії «Південно - Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» у Київській області» відповідно до Специфікації № 1, що є невід`ємною частиною цього Договору, а Покупець зобов`язується прийняти та оплати товар на умовах цього Договору.
На підставі пункту 1.2 Договору найменування товару - ізолятори. 
Відповідно до пункту 1.3 Договору кількість, асортимент, марка виготовлення та виробник товару визначаються у Специфікації № 1 (Додаток №1) до цього Договору.
Специфікацією № 1 до Договору сторонами погоджено поставку 1 500 шт. ізоляторів на суму 738 000 грн з ПДВ. 
Пунктом 4.2 Договору закріплено строк поставки товару - протягом 30 календарних днів з моменту надання письмової рознарядки покупцем. 
На підставі пункту 5.4 Договору приймання товару здійснюється за кількістю та якістю за наявності документів, що підтверджують якість товару згідно пункту 2.2 Договору та переліку визначених пунктом 5.4 товаросупровідних документів.
Відповідно до пункту 7.5 Договору Покупець здійснює оплату за кожну партію поставленого товару за умови наявності належним чином оформлених документів на відповідну партію товару, а саме: 
- підписаного постачальником рахунку-фактури; 
- підписаного сторонами акту приймання-передачі товару або підписаної сторонами видаткової накладної; 
- документів, які підтверджують якість товару, зазначених у пункті 2.2. цього договору; 
- документів на проведення вхідного контролю поставленого товару; 
- зареєстрованої податкової накладної у відповідності до вимог законодавства України.
Договір діє з дня його укладання та протягом дії правового режиму воєнного стану в Україні, оголошеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 та продовженого відповідними Указами Президента України «Про продовження воєнного строку дії воєнного стану в Україні» та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, але не пізніше ніж до 31.12.2023 (пункт 16.1 Договору).
З матеріалів справи вбачається, що Відповідачем надано замовлення на відвантаження продукції від 08.11.2023. 
Покупцю виставлений рахунок № 31 від 09.11.2023 на суму 738 000 грн. 
Позивач здійснив поставку товару 09.11.2023 на суму 738 000 грн, про що свідчить видаткова накладна № 32 від 09.11.2023, підписана сторонами без зауважень та претензій сторін.
ТОВ «Ізопласт» подало на реєстрацію податкову накладну № 3 від 09.11.2023, відповідно до якої постачальником є ТОВ «Ізопласт», покупцем Акціонерне товариство «Українська залізниця» Регіональна філія «Південно - Західна залізниця» Структурний Підрозділ «Служба організації та проведення закупівель», товар: ізолятор ШП-20, код товару згідно УКТ ЗЕД 8546, у кількості 1500 одиниць за ціною 410,00 грн. за одиницю (без ПДВ).
Всього податкова накладна на суму 738 000,00 грн., в тому числі ПДВ 123 000,00 грн.
10.11.2023 надійшла квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної № 3 від 09.11.2023.
Оплата від Покупця за поставлений товар не була проведена у зв`язку із зупиненням реєстрації податкової накладної на підставі пункту 7.5 Договору.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19.12.2024 у справі № 200/7386/24 зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 3 від 09.11.2023, подану ТОВ «Ізопласт», з дати її подання на реєстрацію. 
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 06.03.2025 у справі № 200/7386/24 рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19.12.2024 у справі № 200/7386/24 залишено без змін. 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 01.04.2025 у справі № 200/7386/24 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Донецькій області.
Податкова накладна № 3 від 09.11.2023 зареєстрована 18.03.2025 в Єдиному реєстрі податкових накладних на підставі рішення суду, що підтверджується квитанцією № 2 від 18.03.2025. 
Про реєстрацію вищевказаної податкової накладної Відповідач повідомлений 18.03.2025 через програмне забезпечення MedOK.
Зважаючи на наведене, керуючись пунктами 7.4, 7.5 Договору, згідно доводів Позивача оплата мала бути здійснена Відповідачем протягом 14 робочих днів після отримання повідомлення про реєстрацію податкової накладної, а саме: по 08.04.2025.
Станом на дату звернення до суду з даним позовом, оплата Відповідачем так і не здійснена у зв`язку з чим останнім допущено прострочення виконання грошового зобов`язання, що стало підставою для нарахування Позивачем 3 % річних та інфляційних втрат згідно наданого розрахунку.
Посилаючись на положення пункту 7.1 Договору, Відповідач стверджує, що згідно з частиною 1 статті 23 Бюджетного кодексу України він може здійснювати фінансування будь-яких витрат, передбачених цим Договором, лише за наявності відповідних бюджетних асигнувань.
Так, усі видатки замовника за Договором здійснюються виключно за рахунок бюджетних коштів, передбачених Законом України від 24.02.2023 № 2953-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» за бюджетною програмою КЕКВ: 3210 - Капітальні трансферти підприємствам (установам, організаціям) (пункт 7.2. Договору).
З січня 2024 року по теперішній час фінансування за вказаною бюджетною програмою відсутнє, а відповідно до умов Договору (пункт 7.1) наразі у Відповідача відсутня можливість здійснити оплату за Договором.
При цьому, Відповідач стверджує, що ним вживаються всі можливі заходи спрямовані на виділення бюджетного фінансування для завершення проєкту «реконструкція споруд залізниці з електрифікацією дільниці Васильків - Васильків ІІ регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» у Київській області», що буде включати перш за все погашення заборгованості перед Позивачем.
Натомість стягнення коштів на користь Позивача за рахунок коштів АТ «Укрзалізниця» буде порушенням умов самого Договору.
В частині відповідальності Відповідача, останній звертає увагу суду на те, що згідно з пунктом 9.10 Договору у разі затримки бюджетного фінансування, зменшення бюджетних асигнувань, неприйняття органами державної влади рішень або невчинення дій, необхідних для здійснення оплати, передбаченої цим Договором (або прийняття відповідних рішень чи вчинення дій із затримкою), прийняття органами державної влади рішень, які унеможливлюють виконання Покупцем своїх зобов`язань за цим Договором, Покупець звільняється від сплати Постачальнику штрафних санкцій, відшкодування збитків та відповідальності за порушення грошових зобов`язань.
Вимога щодо реєстрації податкової накладної не була виконана Позивачем, а саме, реєстрація такої була зупинена, що спричинило не оплату товару за Договором у відповідності до пункту 7.5 Договору, що не заперечується Відповідачем.
Вищевказана податкова накладна зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних на підставі рішення суду лише 18.03.2025, таким чином гіпотетично, строк оплати за даним Договором міг би настати 08.04.2025.
Так, Відповідач зазначає, що згідно з пунктом 9.2. Договору сторони встановили, що розмір відповідальності Замовника за прострочення виконання грошового зобов`язання за цим Договором становить 0, 1 відсотка річних від простроченої суми грошових зобов`язань за Договором, що спростовує нараховані Позивачем 3 % річних.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД 
Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами Договору, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою від є договором поставки.
Як вбачається зі змісту частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 ЦК України).
Частиною 1 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Відповідно до частини 1 статті 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Як встановлено судом вище, Позивачем здійснено поставку товару Відповідачу згідно видаткової накладної № 32 від 09.11.2023 на суму 738 000 грн.
Враховуючи положення пункту 7.4, 7.5 Договору та обставини даних правовідносин, зобов`язання у Відповідача є таким, що настало за наслідком реєстрації податкової накладної за таку поставку.
Відтак, визначення Позивачем дати настання обов`язку з оплати після спливу 14-ти робочих днів, а саме - 08.04.2025 є таким, що не порушує прав Відповідача.
З огляду на відсутність в матеріалах справи доказів сплати Відповідачем коштів в розмірі 738 000 грн суд дійшов висновку, що зобов`язання в цій частині є таким, що прострочено.
Щодо посилань у Договорі на наявність бюджетних асигнувань як умови для оплати Відповідачем поставленого товару, то суд зазначає, що між сторонами виникли господарські відносини, а приписи Господарського кодексу України (чинного на момент укладання Договору) не передбачають привілейованого становища суб`єктів господарювання, які фінансуються за рахунок бюджету, по відповідальності за порушення зобов`язань.
Факт відсутності бюджетного фінансування (бюджетних асигнувань) в будь-якому випадку не може звільняти Відповідача від виконання зобов`язань щодо оплати поставленого йому товару, оскільки такі обставини не визначені законодавством як такі, що звільняють від виконання зобов`язання.
Суд зазначає, що відсутність бюджетних асигнувань не виправдовує бездіяльність боржника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.
Правова позиція про те, що відсутність у боржника необхідних коштів або взяття ним зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень не звільняє його від обов`язку виконати господарські зобов`язання, викладена також у постановах Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 910/4926/19, від 30.03.2020 у справі № 910/3011/19, від 03.04.2018 у справі № 908/1076/17.
Оскільки станом на дату ухвалення даного рішення матеріали справи не містять доказів сплат Відповідачем суми 738 000 грн зобов`язання Відповідача в цій частині є таким, що порушено в силу чого вимоги Позивача в частині стягнення суми основного боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 1 статті 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до частини 2 статті 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Як вірно зауважено Відповідачем, пунктом 9.2 Договору сторонами погоджено інший розмір відсотків ніж той, що встановлено статтею 625 ЦК України, а саме - 0,1 % річних.
З огляду на викладене, судом здійснено перерахунок відсотків річних та інфляційних втрат враховуючи визначений Позивачем період, в силу чого за підрахункам суду, такими, що підлягають стягненню з Відповідача є 0,1% річних - 653,08 грн та інфляційні втрати - 36 889, 71 грн в силу чого дана вимога Позивача підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові 07.04.2020 у справі № 910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги.
За змістом частини 2 статті 625 ЦК України нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.
Відтак, незалежно від вини Відповідача у порушенні грошового зобов`язання за Договором з оплати товару, Позивачем правомірно нараховано на суму боргу у інфляційні втрати та відсотки річних на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України.
Таким чином, суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів Відповідача в частині вимог Позивача про стягнення інфляційних втрат та відсотків річних.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ
Підсумовуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що Позивачем доведено порушення виконання Відповідачем договірного зобов`язання в частині строків оплати товару, що свідчить про обґрунтованість заявлених вимог у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізопласт» - задовольнити частково.
2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (вул. Єжи Гедройця, 5, м. Київ, 03150; ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізопласт» (вул. Вчительська, буд. 64, м. Слов`янськ, Донецька обл., 84122; ідентифікаційний код 30013244) основний борг - 738 000 (сімсот тридцять вісім тисяч) грн, 0,1 % річних - 653 (шістсот п`ятдесят три) грн 08 коп, інфляційні нарахування - 36 889 (тридцять шість тисяч вісімсот вісімдесят дев`ять) грн 71 коп. та судовий збір - 9 306 (дев`ять тисяч триста шість) грн 52 коп.
3. У задоволенні іншої частини позову - відмовити.
4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 04.05.2026 

Суддя Антон ПУКАС