ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
29.05.2026	Справа № 910/4029/26	

Господарський суд міста Києва у складі судді Капцової Т.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське зерно» (вул.Решетилівська, буд.32А, м.Полтава, Полтавська обл., 36007; ідентифікаційний код 30044094)
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лінкс ЮА» (вул.Колекторна, буд.42-А, м.Київ, 02121; ідентифікаційний код 44261087)
про стягнення 311 820,00 грн
без виклику представників сторін,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське зерно» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лінкс ЮА» про стягнення 311 820,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач повернув відповідачу попередньо оплачений товар, поставлений останнім на виконання умов договору поставки № 24-01/2024 від 24.01.2024, однак відповідач не повернув сплачені за такий товар кошти в розмірі 311 820,00 грн та продовжує їх безпідставно утримувати.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.04.2026 позовну заяву було залишено без руху, встановлено позивачу строк і спосіб усунення недоліків.
14.04.2026 від позивача надійшла заява про усунення недоліків, відповідно до якої виявлені судом недоліки усунуто.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу визнано судом малозначною, постановлено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) та, серед іншого, встановлено сторонам строки для подання ними відповідних заяв по суті справи.
На виконання частини 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу, вказану ухвалу було надіслано судом до електронних кабінетів учасників справи, та отримано ними, про що в матеріалах справи містяться повідомлення про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи.
Оскільки відповідач не скористався наданим йому процесуальним правом та у встановлений строк не подав до суду відзив на позовну заяву, враховуючи, що матеріали справи мітять достатньо доказів для правильного вирішення спору, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними у ній матеріалами.
Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.
Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

24.01.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Алюммінерал», найменування якого в подальшому змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінкс ЮА», (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українське зерно» (покупець) було укладено договір поставки № 24-01/2024 (далі – Договір), згідно з пунктом 1.1 якого постачальник зобов`язується передавати у власність покупця товар партіями у відповідності до замовлень покупця, а покупець зобов`язується проводити оплату за товар та приймати його на умовах даного Договору.
Повне найменування товару, одиниці виміру товару, ціна одиниці товару, встановлюються в специфікації, яка є невід`ємною частиною цього Договору (пункт 1.4 Договору).
Пунктом 4.3 Договору передбачено, що передача товару постачальником і його приймання покупцем по назві, асортименту, кількості і ціні здійснюється на підставі відповідної накладної.
За умовами пунктів 5.1, 5.2 Договору замовник зобов`язується здійснити попередню оплату товару в розмірі 80% від загальної суми замовлення протягом 10 робочих днів з моменту підписання цього Договору. Решта суми в розмірі 20% від загальної суми замовлення сплачується замовником під час відвантаження товару.
Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2024 (пункт 9.1 Договору).
У специфікації № 1 від 01.02.2024 сторони узгодили постачання товару загальною вартістю 454 800,00 грн.
Платіжними інструкціями № 1097 від 05.02.2024 на суму 364 000,00 грн та № 1620 від 16.02.2024 на суму 90 800,00 грн позивач оплатив замовлений товар.
Відповідно до видаткових накладних № 16 від 19.02.2024 на суму 298 200,00 грн та № 17 від 21.02.2024 на суму 156 600,00 грн відповідач поставив, а позивач отримав визначений у специфікації № 1 від 01.02.2024 товар.
У подальшому за домовленістю сторін позивач повернув частину товару загальною вартістю 311 820,00 грн, про що свідчать накладні на повернення постачальнику № УЗ000000039 від 18.07.2024 на суму 36 036,00 грн, № УЗ000000041 від 19.09.2024 на суму 36 720,00 грн, № УЗ000000042 від 19.09.2024 на суму 18 756,00 грн, № УЗ000000044 від 19.09.2024 на суму 216 720,00 грн, № УЗ000000050 від 15.10.2024 на суму 2 280,00 грн, № УЗ000000051 від 15.10.2024 на суму 456,00 грн, № УЗ000000052 від 15.10.2024 на суму 396,00 грн, № УЗ000000055 від 15.10.2024 на суму 456,00 грн.
08.10.2025 сторони підписали акт звірки взаємних розрахунків за період: 24.01.2024 – 08.10.2025, у якому зафіксували заборгованість відповідача перед позивачем у розмірі 311 820,00 грн.
10.02.2026 позивач направив відповідачу вимогу про повернення грошових коштів від 09.02.2026, відповідно до якої просив повернути грошові кошти у сумі 311 820,00 грн у семиденний строк з моменту отримання цієї вимоги.
Докази вручення відповідачу цієї вимоги, як і докази її розгляду останнім у матеріалах справи відсутні.
З огляду на те, що сума сплачених позивачем грошових коштів на виконання Договору виявилася більшою за вартість поставленого відповідачем товару і відповідач на вимогу позивача не повернув непокриту поставкою суму авансу, позивач звернувся до суду з цим позовом, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь 311 820,00 грн переплати.
Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Укладений між сторонами Договір, з огляду на встановлений статтею 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, є належною підставою, у розумінні статті 11 Цивільного кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків, та за своєю правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.
Відповідно до частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
За приписами статті 669 Цивільного кодексу України кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Умова щодо кількості товару може бути погоджена шляхом встановлення у договорі купівлі-продажу порядку визначення цієї кількості.
Судом встановлено, що відповідач на виконання Договору поставив позивачу товар на суму 454 800,00 грн, про що свідчать видаткові накладні № 16 від 19.02.2024 на суму 298 200,00 грн та № 17 від 21.02.2024 на суму 156 600,00 грн.
При цьому товар на суму 311 820,00 грн було повернуто позивачем відповідачу за накладними на повернення постачальнику № УЗ000000039 від 18.07.2024 на суму 36 036,00 грн, № УЗ000000041 від 19.09.2024 на суму 36 720,00 грн, № УЗ000000042 від 19.09.2024 на суму 18 756,00 грн, № УЗ000000044 від 19.09.2024 на суму 216 720,00 грн, № УЗ000000050 від 15.10.2024 на суму 2 280,00 грн, № УЗ000000051 від 15.10.2024 на суму 456,00 грн, № УЗ000000052 від 15.10.2024 на суму 396,00 грн, № УЗ000000055 від 15.10.2024 на суму 456,00 грн.
Вказані накладні містять найменування суб`єктів господарювання, а також підписи осіб, які передають та отримують товар, найменування товару, його кількість, вартість, та інші необхідні реквізити, тобто відповідають вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», тому є первинними документами, які фіксують здійснення господарських операцій із постачання та повернення товару.
Відповідно до частини 1 статті 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.
За приписами частин 1, 2 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.
Платіжними інструкціями № 1097 від 05.02.2024 на суму 364 000,00 грн та № 1620 від 16.02.2024 на суму 90 800,00 грн підтверджується перерахування позивачем на рахунок відповідача грошових коштів у сумі 454 800,00 грн в якості попередньої оплати.
З урахуванням викладеного суд констатує, що сума сплачених позивачем грошових коштів на виконання Договору виявилася більшою за вартість товару, поставленого відповідачем на 311 820,00 грн.
Наведене також підтверджується актом звірки взаємних розрахунків за період: 24.01.2024 – 08.10.2025, у якому сторони зафіксували сальдо розрахунків у розмірі 311 820,00 грн.
У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження замовлення позивачем у відповідача товарів відповідно до наявної переплати, як не містять і доказів на підтвердження повернення цих коштів відповідачем у зв`язку із поверненням йому товару, за який ці кошти були сплачені.
Суд вважає, що після поставки товару за видатковими накладними відповідно до здійсненої позивачем попередньої оплати зустрічні зобов`язання сторін за Договором припинилися виконанням, у зв`язку з чим після повернення товару постачальнику повернення оплати за такий товар на підставі частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України є неможливим, адже перераховані кошти втратили ознаку авансу (попередньої оплати), тобто суми, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений. Так само не підлягає застосуванню у спірних правовідносинах і частина 1 статті 670 Цивільного кодексу України, оскільки частину товару позивач прийняв і не відмовився від переданого товару через поставку меншої кількості товару, ніж це встановлено Договором.
Наведене дає підстави для висновку, що сплачені позивачем за товар, який так і не було поставлено 311 820,00 грн утримуються відповідачем без достатньої правової підстави.
Загальні підстави виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 Цивільного кодексу України.
Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Пунктом 3 частини 3 статті 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.
Відтак, встановивши повернення відповідачу товару, який позивач оплатив і неповернення позивачу коштів, сплачених за такий товар, що порушує еквівалентність зустрічного виконання зобов`язання із поставки товару, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача переплати в сумі 311 820,00 грн є обґрунтованою
Відповідно до частин 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи викладене в сукупності, зважаючи на зміст позовних вимог, обставини, встановлені під час розгляду справи, суд встановив обґрунтованість заявленого позову, у зв`язку з чим наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача переплати в розмірі 311 820,00 грн.
Витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 3 741,84 грн, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача, оскільки позов підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 129, 236, 237, 238, 240, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд 
ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лінкс ЮА» (вул.Колекторна, буд.42-А, м.Київ, 02121; ідентифікаційний код 44261087) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське зерно» (вул.Решетилівська, буд.32А, м.Полтава, Полтавська обл., 36007; ідентифікаційний код 30044094) переплату в розмірі 311 820 (триста одинадцять тисяч вісімсот двадцять) грн 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 741 (три тисячі сімсот сорок одна) грн 84 коп.
3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29.05.2026.

Суддя Т.П. Капцова