ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"18" травня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/5763/24	

Господарський суд Одеської області у складі судді Цісельського О.В.
за участю секретаря судового засідання Лінник І.А.

за участю представників:
від прокуратури: Коваленко Т.О.,
від позивача: не з`явився,
від відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 916/5763/25 
за позовом: Керівника Каховської окружної прокуратури Херсонської області (просп. Дніпровський, № 34А, м. Нова Каховка, Херсонська обл., 74900) в інтересах держави в особі Відділу освіти, культури, молоді та спорту Тавричанської сільської ради Каховського району Херсонської області (вул. Соборна, № 26, с. Тавричанка, Каховський р-н, Херсонська обл., 74862)
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Збут-Енерго Плюс» (вул. Мисли Мирослава, № 58-А, оф. 30, м. Харків, 61202)
про визнання недійсними додаткових угод та стягнення коштів в сумі 97768,16 грн,

ВСТАНОВИВ:
1. Суть спору.
31.12.2024 керівник Каховської окружної прокуратури Херсонської області звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою в інтересах держави в особі Відділу освіти, культури, молоді та спорту Тавричанської сільської ради Каховського району Херсонської області (надалі – позивач, Відділ освіти) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Збут-Енерго Плюс» (надалі – відповідач, ТОВ «Збут-Енерго Плюс»), в якій, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просить суд визнати недійсними додаткові угоди № 1 від 02.03.2021, № 3 від 25.08.2021, № 4 від 31.08.2021, № 5 від 22.09.2021, № 6 від 05.10.2021, № 7 від 20.10.2021, № 8 від 04.11.2021 та № 9 від 15.11.2021 до договору про постачання електричної енергії споживачу від 21.01.2021 № 10/21-ЕЗ, укладені між Відділом освіти, культури, молоді та спорту Тавричанської сільської ради Каховського району Херсонської області та ТОВ «Збут-Енерго Плюс», а також стягнути з відповідача на користь позивача кошти в сумі 97768,16 грн.
В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що укладання додаткових угод суперечить вимогами ст. 41 ЗУ «Про публічні закупівлі» у зв`язку з відсутністю документального підтвердження підвищення ціни на електричну енергію, що є підставою для визнання їх недійсними в силу приписів ст. 215 ЦК України.

2. Позиція учасників справи.
2.1. Аргументи Прокурора.
Прокурор зазначає, що Відділом освіти, культури, молоді та спорту Тавричанської сільської ради Каховського району Херсонської області у грудні 2020 року на веб-порталі уповноваженого органу з питань закупівель розміщено оголошення про проведення відкритих торгів UA-2020-12-10-016442-с на закупівлю електричної енергії (ДК 021:2015:09310000-5) з очікуваною вартістю закупівлі 471016,00 грн, а запропонований обсяг електричної енергії складав 204830 кВт/год.
За результатами проведеної процедури закупівлі переможцем визнано ТОВ «Енергозбут-Транс», з яким 21.01.2021 укладено договір про постачання електричної енергії споживачу № 10/21-ЕЗ, за умовами якого ціна за 1 кВт/год електричної енергії, станом на дату укладання цього договору, з урахування тарифу на послуги з передачі електричної енергії, становить 2,25 грн з урахуванням ПДВ, у тому числі: ціна електричної енергії 1,875 грн, податок на додану вартість у розмірі 20% до ціни електричної енергії – 0,375 грн. Так, прокурор пояснює, що укладеними умовами договору сторони узгодили, що його предметом є поставка електричної енергії у кількості 204830 кВт/год, вартістю 2,25 грн за 1 кВт/год, на загальну суму 460867,50 грн.
Як додає прокурор, у подальшому до вказаного договору укладено ряд додаткових угод, якими сторони погоджували зменшення кількості товару та зміну ціни за одиницю товару в бік збільшення, а також дату, з якої починали діяти відповідні зміни, у зв`язку з чим викладали п.п. 2.3., 5.1. договору у відповідних редакціях. 
Отже, за ствердженням прокурора, укладеними додатковими угодами №№ 1-9 до договору № 10/21-ЕЗ зменшено обсяг поставки електричної енергії з 204830 кВт/год до 145438,4745 кВт/год, тобто на 59391,5255 кВт/год (на 28,99%), та одночасно збільшено ціну за одиницю товару з 2,25 грн з ПДВ до 4,013 грн з ПДВ, тобто на 1,763 грн (78,36%) від початкової ціни за умовами договору. Водночас, при укладенні спірних додаткових угод до договору № 10/21-ЕЗ порушено вимоги ЗУ «Про публічні закупівлі» та його умови, з огляду на що такі додаткові угоди підлягають визнанню судом недійсними, а зайво сплачена сума за ними – стягненню на користь Відділу освіти.
Посилаючись на норми Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України «Про публічні закупівлі» та сталу практику Верховного Суду, прокурор наголошує, що укладаючи договір № 10/21-ЕЗ від 21.01.2021, ТОВ «Збут-Енерго Плюс» засвідчило, що має можливість та погоджується виконати домовленість, вказану у договорі та додатках до нього, тобто добровільно взяло на себе зобов`язання поставити споживачу електричну енергію обсягом 204830 кВт/год за ціною 2,25 грн з ПДВ за 1 кВт/год, загальною вартістю 460867,50 грн (у т.ч. ПДВ 76811,25 грн).
Однак, укладаючи спірні додаткові угоди до договору, сторони у порушення п. 2 ч. 5 ст. 41 ЗУ «Про публічні закупівлі», а також п.п. 5.5. розділу 5 договору безпідставно збільшили вартість одиниці електроенергії за 1 кВт/год з 2,25 грн з урахуванням ПДВ до 4,13 грн з урахуванням ПДВ, тобто на 78,36%. При цьому, на переконання прокурора, ТОВ «Збут-Енерго Плюс» усвідомлено та цілеспрямовано діяло з метою збільшення ціни договору на 78,36%, а відтак, дії відповідача слід кваліфікувати як недобросовісні.
Водночас, як зауважує прокурор, за цим договором відповідач протягом періоду з 21.01.2021 по 02.03.2021 щоденно постачав, а Відділ освіти приймав та споживав електричну енергію, а 02.03.2021 сторони підписали додаткову угоду № 1, якою змінили ціну електричної енергії, яка вже була поставлена Відділу освіти та спожита ним з 01.02.2021. Аналогічно упродовж періодів часу загалом з 02.03.2021 по 15.11.2021, тобто у періоди укладення спірних додаткових угод, відповідач щоденно постачав, а Відділ освіти приймав та споживав електричну енергію. Таким чином, укладаючи спірні додаткові угоди сторони змінювали ціну вже фактично спожитої електричної енергії, а отже товар, поставлений відповідачем протягом вказаних періодів, був не тільки прийнятий відділом у власність, а й спожитий.
Відтак, прокурор підсумовує, що спірні додаткові угоди до договору № 10/21-ЕЗ від 21.01.2021 на постачання електричної енергії завідомо суперечать вимогам ЦК України та ГК України, ч. 5 ст. 41 ЗУ «Про публічні закупівлі», оскільки сторони правочину необґрунтовано, без відповідної підстави збільшили ціну за електричну енергію, що призвело до безпідставного витрачання коштів держави. У свою чергу, укладення сторонами договору додаткових угод з необґрунтованим збільшенням ціни за товар та зменшенням його кількості, жодним чином не відповідає принципу максимальної економії та ефективності, а відтак, мають місце підстави для визнання вказаних додаткових угод судом недійсними. Водночас, визнання недійсною будь-якої додаткової годи тягне за собою визнання недійсними всіх наступних додаткових, оскільки кожна додаткова угода має фіксовану ціну за одиницю товару та без попередньої додаткової угоди збільшує ціну за одиницю товару більше ніж на 10%.
Відтак, на переконання прокурора установлено, що укладання додаткових угод суперечить вимогам статті 41 ЗУ «Про публічні закупівлі», у зв`язку з відсутністю документального підтвердження підвищення ціни на електричну енергію станом на момент укладення оспорюваних додаткових угод, що свідчить про недодержання при укладенні додаткових угод до договору встановлених статтею 203 ЦК України вимог, а тому є підставою для визнання їх недійсними в силу приписів статті 215 ЦК України, а отже грошові в сумі 97768,16 грн є такими, що були безпідставно одержані ТОВ «Збут-Енерго Плюс», підстава їх набуття відпала, а тому останнє зобов`язане їх повернути, що відповідає приписам ст.ст. 216, 1212 ЦК України.
Не погоджуючись із запереченнями відповідача, прокурор додає, що зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною лише за таких умов: відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проекту, який входив до тендерної документації); підстава збільшення – коливання ціни такого товару на ринку (обґрунтоване і документально підтверджене постачальником); ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися.
При цьому, з аналізу положень Закону України «Про публічні закупівлі» вбачається, що вони є спеціальними нормами, які визначають правові підстави внесення змін та доповнень до договорів, укладених за наслідком публічних закупівель, та повинні застосовуватися переважно щодо норм ст. 651 ЦК України та ст. 188 ГК України, які визначають загальну процедуру внесення змін до договору. Якщо спеціальною нормою права (ч. 5 ст. 41 ЗУ «Про публічні закупівлі») заборонено вносити зміни до договору, окрім певного законодавчо визначеного переліку випадків, то внесення змін до такого договору поза межами переліку, передбаченого зазначеним приписом закону, означатиме незаконність внесення цих змін.
При цьому, прокурор звертає увагу, що під коливанням ціни необхідно розуміти зміну за певний період часу ціни товару на ринку чи то в сторону зменшення, чи в сторону збільшення, і таке коливання має відбуватись саме в період після укладання договорів і до внесення відповідних змін до нього. Відтак, якщо постачальник документально підтвердить замовнику, що відбулись коливання ціни на товар на ринку від ціни, визначеної в договорі, і до ціни на момент підписання додаткової угоди, то можна говорити про наявність підстав для внесення змін до договору. При цьому, у разі коливання ціни товару на ринку зміна ціни у договорі не може перевищувати 10 відсотків від первинно визначеної ціни.

2.2. Аргументи відповідача (ТОВ «Збут-Енерго Плюс»).
Не погоджуючись із позовними вимогами, ТОВ «Збут-Енерго Плюс» зазначає, що спеціальним Законом № 922-VІІІ встановлено перелік підстав для зміни істотних умов договору про закупівлю після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, до яких відповідно до пункту 2 частини 5 статті 41 цього Закону віднесено випадку, коли відбувається збільшення ціни за одиницю товару.
На думку відповідача, законодавцем не обмежено будь-якими строками (періодичністю) можливість внесення сторонами договору про закупівлю бензину, дизельного пального, газу та електричної енергії, змін до такого договору в частині збільшення ціни за одиницю товару. При цьому, зберігається обмеження щодо можливості збільшення ціни за одиницю товару до 10% пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку, за умови, що ця зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.
Відтак, відповідач вважає, що під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення до 10% пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку за наявності умов, встановлених п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону № 922-VІІІ (у разі коливання ціни такого товару на ринку; якщо така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю). Таким чином, ч. 5 ст. 41 Закону № 922-VІІІ дає можливість сторонам змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10% пропорційно збільшенню його ціни на ринку з одночасним зменшенням обсягів закупівлі цього товару.
Окрім того, зазначаючи про незастосовність до спірних правовідносин висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 18.06.2021 у справі № 927/491/19 та від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22, відповідач вважає, що додаткові угоди укладено правомірно та у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому відсутні підстави для визнання їх недійсними.

3. Процесуальні питання, вирішені судом.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.12.2024 позовну заяву (вх. № 5911/24) передано на розгляд судді Господарського суду Одеської області Цісельському О.В.
Окрім того, разом із позовною заявою керівником Каховської окружної прокуратури Херсонської області було подано до суду клопотання (вх. № 46511/24 від 31.12.2024) про витребування у ТОВ «Збут-Енерго Плюс» доказів.
06.01.2025 ухвалою Господарського суду Одеської області прийнято позовну заяву № 5911/24 від 31.12.2024) до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу № 916/5763/24 розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на "28" січня 2025 року о 10:20 год.
Даною ухвалою суду також задоволено клопотання керівника Каховської окружної прокуратури Херсонської області (вх. № 46511/24 від 31.12.2024) та витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Збут-Енерго Плюс» належним чином засвідчені копії: листів, якими ТОВ «Збут-Енерго Плюс» ініційовано укладення додаткових угод №№ 1, 3, 4, 9 до договору № 10/21-ЕЗ від 21.01.2021 з ціновими довідками Харківської торгово-промислової палати; документів, на підставі яких здійснювалися розрахунки за поставлений товар по договору № 10/21-ЕЗ від 21.01.2021, а саме: рахунок № 17 та акт приймання-передачі № 17 від 15.03.2021, рахунок № 37 та акт приймання-передачі № 38 від 13.04.2021, рахунок № 54 та акт приймання-передачі № 54 від 17.05.2021, рахунок № 79 та акт приймання-передачі № 78 від 15.06.2021, рахунок № 107 та акт приймання-передачі № 105 від 16.07.2021, рахунок № 129 та акт приймання-передачі № 128 від 18.08.2021, рахунок № 149 та акт приймання-передачі № 149 від 20.09.2021, рахунок № 172 та акт приймання-передачі № 170 від 22.10.2021, рахунок № 187 та акт приймання-передачі № 185 від 17.11.2021, рахунок № 219 та акт приймання-передачі № 213 від 15.12.2021, рахунок № 228 та акт приймання-передачі № 222 від 28.12.2021.
20.01.2025 ТОВ «Збут-Енерго Плюс» подано до суду клопотання (вх. № 2011/25), до якого, на виконання ухвали суду від 06.01.2024, додано копії витребуваних судом документів. Вказане клопотання разом із доданими до нього доказами були долучені до матеріалів справи.
28.01.2025 від ТОВ «Збут-Енерго Плюс» до суду також надійшло клопотання (вх. № 2901/25), яким відповідач просив відкласти розгляд справи на іншу дату та продовжити строк відповідачеві для надання відзиву на позов.
28.01.2025 у підготовчому засіданні по справі № 916/5763/24, врахувавши клопотання прокурора та відповідача про відкладення розгляду справи, судом проголошено протокольну ухвалу про перерву до "18" лютого 2025 року об 11:40 год., про що позивач та відповідач були повідомлені ухвалою суду від 28.01.2025 в порядку ст. 120 ГПК України.
17.02.2026 ТОВ «Збут-Енерго Плюс» було подано до суду відзив (вх. № 5253/25), який був судом долучений до матеріалів справи разом із доданими до нього доказами.
Того ж дня, від Каховської окружної прокуратури Херсонської області надійшла до суду заява (вх. № 5414/25 від 17.02.2025) про зміну предмета позову, згідно якої прокурором додатково заявлено вимогу про визнання недійсною додаткової угоди № 1 від 02.03.2021 до договору № 10/21-ЕЗ від 21.01.2021 та збільшено розмір надмірно сплачених коштів, який підлягає стягненню з відповідача, до 97768,16 грн. Заява прокурора була врахована судом, прийнята до розгляду та долучена до матеріалів справи.
18.02.2025 у підготовчому засіданні по справі № 916/5763/24 судом постановлено протокольну ухвалу про перерву до "06" березня 2025 року о 10:20 год., про що позивач та відповідач повідомлялися ухвалою суду від 19.02.2025, постановленою відповідно до вимог ст. 120 ГПК України.
28.02.2025 за вх.№ 6686/25 до суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Збут-Енерго Плюс» надійшло клопотання про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів, яке судом було задоволено відповідною ухвалою від 03.03.2025.
03.03.2025 від Каховської окружної прокуратури Херсонської області на офіційну електронну пошта та через систему «Електронний суд» до суду надійшли тотожні за змістом відповіді (вх. №№ 6889/25, 6905/25) на відзив, які судом були долучені до матеріалів справи разом із доданим документами.
06.03.2025 відповідач надав до суду заяву (вх. № 7432/25), до якої додав копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Марченко О.П. для долучення до матеріалів справи № 916/5763/24.
06.03.2025 у підготовчому засіданні по справі № 916/5763/24 судом постановлено протокольну ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів за ініціативою суду, а також постановлено протокольну ухвалу про перерву до "20" березня 2025 року о 12:40 год, про що Відділ освіти, культури, молоді та спорту Тавричанської сільської ради Каховського району Херсонської області та ТОВ «Збут-Енерго Плюс» було повідомлено відповідною ухвалою від 06.03.2025, постановленою в порядку ст. 120 ГПК України.
07.03.2025 позивачем подано до суду заяву (вх. № 7553/25), якою останній просив задовольнити позовну заяву та проводити судові засіданні по справі № 916/5763/24 без участі його представника.
19.03.2026 ТОВ «Збут-Енерго Плюс» звернулось до суду із заявою (вх. № 9017/25), згідно якої просило застосувати строки позовної давності по справі № 916/5763/24. Вказана заява була прийнята судом до розгляду та долучена до матеріалів справи.
19.03.2025 позивачем повторно подано до суду заяву (вх. № 9028/25), якою останній просив задовольнити позовну заяву та просив проводити судові засіданні по справі № 916/5763/24 без участі його представника.
Підготовче засідання, призначене протокольною ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.03.2025 у справі № 916/5763/24 на 20.03.2025 о 12:40 год., не відбулося у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Одеса та Одеській області повітряної тривоги, що унеможливило проведення судових засідань.
20.03.2025 ухвалою Господарського суду Одеської області підготовче засідання у справі № 916/5763/24 призначено на "03" квітня 2025 року о 10:40 год.
02.04.2025 прокурор надав до суду заперечення (вх. № 10613/25) проти клопотання про застосування строків позовної давності, які судом були долучені до матеріалі справи.
03.04.2025 у підготовчому засіданні по справі № 916/5763/24, після вирішення всіх питань, передбачених ст. 182 ГПК України, судом постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи № 916/5763/24 до судового розгляду по суті на "10" квітня 2025 року о 12:20 год. Відділ освіти, культури, молоді та спорту Тавричанської сільської ради Каховського району Херсонської області про дату, місце та час судового засідання по суті у справі був повідомлений ухвалою суду від 03.04.2025, постановленою у відповідності до приписів ст. 120 ГК України.
З огляду на обставини, що потребують вчинення процесуальних дій, які віднесенні до завдань підготовчого провадження, зокрема, щодо вирішення питання необхідності зупинення провадження у даній справі до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 920/19/24 з метою забезпечення єдності судової практики та дотримання принципу верховенства права, суд дійшов висновку, що є достатні підстави повернутись до стадії підготовчого провадження та повторно провести підготовче провадження у справі № 916/5763/24, у зв`язку з чим судом 10.04.2025 постановлено протокольну ухвалу про повернення до стадії підготовчого провадження у справі.
Окрім того, врахувавши клопотання прокурора про надання часу для ознайомлення із ухвалою Верховного Суду, 10.04.2025 у підготовчому засіданні по справі № 916/5763/24 постановлено протокольну ухвалу про перерву до "17" квітня 2025 року о 10:00 год., про що позивач та відповідач були повідомлені відповідною ухвалою від 11.04.2025 відповідно до вимог ст. 120 ГПК України.
17.04.2025 ухвалою Господарського суду Одеської області зупинено провадження у справі № 916/5763/24 до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 920/19/24 та оприлюднення повного тексту судового рішення, ухваленого за результатами такого розгляду.
25.12.2025 ухвалою Господарського суду Одеської області поновлено провадження у справі № 916/5763/24 та призначено підготовче засідання на "20" січня 2026 року о 12:40 год. Також, запропоновано сторонам надати пояснення з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2025 у справі № 920/19/24 протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.
08.01.2026 від прокуратури до суду надійшла заява (вх. № 488/26), відповідно до якої прокурор просив, з метою належної підготовки до судового засідання та надання письмових пояснень, надати Коваленко Т.О. доступ до матеріалів справи № 916/5763/24. Вказана заява була задоволена судом та 08.01.2026 прокурору було надано доступ до матеріалів електронної справи.
15.01.2026 представником ТОВ «Збут-Енерго Плюс» подано до суду клопотання (вх. № 1402/26), яким останній просив долучити до матеріалів справи доказ повноважень адвоката Марченко О.П., зокрема, довіреність від 14.01.2026. Вказане клопотання разом із доданим доказом було долучено до матеріалів справи. 
20.01.2026 відповідач звернувся до суду із клопотанням (вх. № 2139/26), яким просив відкласти розгляд справи, оскільки у м. Харкові введено аварійні відключення електроенергії та наявне перевантаження мобільного Інтернету, що позбавляє представника технічної можливості забезпечити участь у судовому засіданні.
20.01.2026 у підготовчому засіданні по справі № 916/5763/24, врахувавши клопотання відповідача та застосувавши положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, судом було постановлено протокольну ухвалу про перерву до "05" лютого 2026 року о 12:00 год., про що позивач та відповідач були повідомлені ухвалою суду від 20.01.2026, постановленою у відповідності до ст. 120 ГПК України.
05.02.2026 у підготовчому засіданні по справі № 916/5763/24 судом постановлено протокольну ухвалу про перерву до "17" лютого 2026 року о 14:40 год., про що позивач та відповідач також були повідомлені відповідною ухвалою від 06.02.2026 в порядку ст. 120 ГПК України.
17.02.2026 у підготовчому засіданні по справі № 916/5763/24, після вирішення всіх питань, передбачених ст. 182 ГПК України, судом постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи № 916/5763/24 до судового розгляду по суті на "03" березня 2026 року о 14:20 год. Відділ освіти, культури, молоді та спорту Тавричанської сільської ради Каховського району Херсонської області та Товариство з обмеженою відповідальністю «Збут-Енерго Плюс», відповідно до приписів ст. 120 ГПК України, були повідомлені про час та місце розгляду справи по суті ухвалою суду від 18.02.2026.
24.02.2026 до суду від представника ТОВ «Збут-Енерго Плюс» надійшло клопотання (вх.№ 6685/26), згідно якого заявник просив проводити судові засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
03.03.2026 у судовому засіданні по справі № 916/5763/24, у зв`язку з неявкою позивача і відповідача та через об`єктивну неможливість завершити розгляд справи, судом постановлено протокольну ухвалу про перерву до "17" березня 2026 року о 15:00 год, про що учасники справи, які не з`явились, були повідомлені судом ухвалою від 04.03.2026 відповідно до вимог ст. 120 ГПК України.
17.03.2026 у судовому засіданні по справі № 916/5763/24 судом постановлено протокольну ухвалу про перерву до "14" квітня 2026 року о 10:20 год. Відділ освіти, культури, молоді та спорту Тавричанської сільської ради Каховського району Херсонської області та Товариство з обмеженою відповідальністю «Збут-Енерго Плюс» про дату, місце та час судового засідання по суті у справі № 916/5763/24 були повідомлені ухвалою суду від 18.03.2026, постановленою у відповідності до приписів ст. 120 ГК України.
Судове засідання, призначене протокольною ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.03.2026 у справі № 916/5763/24 на 14.04.2026 о 10:20 год., не відбулося у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Цісельського О.В. у період з 07.04.2026 по 23.04.2026 включно.
24.04.2026 ухвалою Господарського суду Одеської області судове засідання у справі № 916/5763/24 призначено на "07" травня 2026 року о 10:20 год.
Під час розгляду справи по суті прокурор виступив із вступною промовою, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та у судових дебатах просив суд позов задовольнити повністю з підстав, викладених ним у заявах по суті, та підтверджених наданими до матеріалів справи доказами.
Позивач - Відділ освіти, культури, молоді та спорту Тавричанської сільської ради Каховського району Херсонської області про час та місце розгляду справи судом повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази направлення копій ухвал до його електронного кабінету, проте свого представника в підготовчі та судові засідання жодного разу не направив, звертався до суду із заявами про розгляд справи без участі його представника, у яких також просив позовну заяву задовольнити.
Відповідача – ТОВ «Збут-Енерго Плюс» про час та дату судового розгляду справи по суті також повідомлялася судом належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази направлення копій ухвал до його електронного кабінету, проте в судові засідання з розгляду справи по суті представник позивача не з`явився, проти позовних вимог заперечував з підстав, викладених у поданому ним відзиві.
Суд зауважує, що попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика ЄСПЛ визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Витративши значні ресурси, Україна створила інформаційне поле, де зацікавлена особа легко знайде інформацію про судову справу. Функціонує Єдиний державний реєстр судових рішень. На сайті судової влади доступні персоналізовані відомості про автоматичний розподіл справ та розклад засідань. Працює підсистема «Електронний кабінет» ЄСІТС. Все безкоштовно і доступно.
Використання цих інструментів та технологій забезпечує добросовісній особі можливість звертатися до суду, брати участь у розгляді справи у зручній формі та з мінімальними витратами. Тобто держава Україна забезпечила можливість доступу до правосуддя і право знати про суд.
Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею.
Виходячи з вищевикладених положень ГПК України та встановлених обставин щодо порядку викликів і повідомлень учасників справи, суд вважає, що позивач та відповідач є належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду, що наділяє суд правом розглядати справу без їх участі.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
У той же час чергове безпідставне відкладення розгляду справи може призвести до виходу за межі встановлених чинним ГПК України строків розгляду господарських спорів та порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.
З огляду на те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, розгляд даної справи неодноразово відкладався у зв`язку з нез`явленням представників позивача та відповідача у судові засідання, а також враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів, що є підстави для розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами за відсутності представників сторін у відповідності до вимог частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.
Окрім того, судом враховано, що в умовах воєнного часу, суди України, продовжують працювати на територіях, де це є можливим, на підставі чого, з метою забезпечення розумного балансу між нормами статті 3 Конституції України, згідно з якою людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а також положеннями статті 2 Господарського процесуального кодексу України, які визначають завдання господарського судочинства, з урахуванням норм Закону України «Про правовий режим воєнного стану», приймаючи до уваги обставини даної справи та достатність часу, наданого всім учасникам справи для висловлення своєї правової позиції по даній справі, суд вважав за доцільне розглядати дану справу в межах розумного строку, створивши учасникам справи умови належного балансу безпеки та можливості ефективної реалізації їх процесуальних прав.
З урахуванням викладеного, за об`єктивних обставин розгляд даної позовної заяви був здійснений судом без невиправданих зволікань настільки швидко, наскільки це було можливим за вказаних умов, у межах розумного строку в контексті положень Господарського процесуального кодексу України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
В процесі розгляду справи всі подані учасниками справи клопотання та заяви були судом розглянуті та вирішенні відповідно до приписів Господарського процесуального кодексу України, про що відзначено у протоколах підготовчих та судових засідань. Судом були досліджені всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи.
Відповідно до ст.ст.209, 210 ГПК України судом були з`ясовані всі обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, а також безпосередньо досліджені всі докази, наявні в матеріалах справи та їм надана відповідна оцінка.
Враховуючи наведене, 07.05.2026 Господарським судом був закінчений розгляд справи по суті, оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення 18.05.2026 о 12:00 год. 
18.05.2026 судом, відповідно до ч.1 ст.219 та ст. 240 ГПК України, в присутності прокурора було проголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) рішення.

4. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 
10.12.2020 Відділом освіти, культури, молоді та спорту виконавчого комітету Тавричанської сільської ради Каховського району Херсонської області у електронній системі публічних закупівель «Прозорро» було розміщено оголошення про проведення відкритих торгів № UA-2020-12-10-016442-с щодо закупівлі за предметом «Електрична енергія», очікуваною вартістю предмета закупівлі 471016,00 грн, запланований обсяг електричної енергії складав 204830 кВт*год. При цьому, як вказано у вищевказаному оголошенні, джерело фінансування закупівлі - кошти місцевого бюджету.
Відповідно до реєстру отриманих тендерних пропозицій, протоколу розкриття тендерних пропозицій та протоколу розгляду тендерних пропозицій у торгах учасниками вказаної процедури зареєструвалися ТОВ «Енергоносії України» та ТОВ «Енергозбут-Транс», з яких переможцем визначено ТОВ «Енергозбут-Транс» з остаточною пропозицією 460867,50 грн з ПДВ.
У подальшому, Відділ освіти, культури, молоді та спорту виконавчого комітету Тавричанської сільської ради Каховського району Херсонської області оприлюднив повідомлення про намір укласти договір з ТОВ «Енергозбут-Транс» за ціною тендерної пропозиції в сумі 460867,50 грн з ПДВ та звіт про результати проведення процедури закупівлі.
21.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергозбут-Транс» (постачальник) та Відділом освіти, культури, молоді та спорту виконавчого комітету Тавричанської сільської ради Каховського району Херсонської області (споживач) укладено договір про постачання електричної енергії споживачу № 10/21-ЕЗ (далі – договір), згідно з п. 1.1. якого передбачено, що цей договір є господарським договором, за яким передбачається постачання замовленого обсягу споживання електричної енергії споживачу постачальником за вільними цінами.
Умови цього договору розроблені відповідно до Цивільного та Господарського кодексів України, Законів України «Про публічні закупівлі», «Про запобігання корупції», «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (далі – ПРРЕЕ), та є однаковими для всіх споживачів (п. 1.3. договору).
Відповідно до пункту 2.1. договору за цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. 
Пунктами 2.2., 2.3. договору передбачено, що обов`язковою умовою для постачання електричної енергії споживачу є наявність у нього укладеного в установленому порядку з оператором системи розподілу договору про надання послуг з розподілу, на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу з розподілу електричної енергії. Найменування товару: ДК 021:2015: код 09310000-5 «Електрична енергія» (Електрична енергія). Кількість товару: 204830 кВт/год.
Згідно з п.п. 3.1., 3.4. договору початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком №1 до цього договору. Постачальник зобов`язується поставити споживачу електричну енергію в строк: до 31.12.2021 року.
Пунктом 5.1 договору встановлено, що споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього договору. Ціна 1 кВт*год електричної енергії, станом на дату укладання цього договору, з урахуванням тарифу на послуги з передачі електричної енергії, становить 2,25 грн з урахуванням ПДВ, у тому числі: ціна електричної енергії – 1,875 грн; податок на додану вартість у розмірі 20% до ціни електричної енергії – 0,375 грн.
Відповідно до п.5.2., 5.3 договору загальна вартість всього обсягу поставки електричної енергії складає – 460867,50 грн, з урахуванням ПДВ 76811,25 грн. Спосіб визначення ціни електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції постачальника (додаток 2 до договору).
Згідно з п.5.4. договору ціна (сума) цього договору розрахована згідно очікуваної вартості предмета закупівлі, відповідає остаточній тендерній пропозиції учасника. При цьому, фінансування закупівлі здійснюється в межах реально затверджених видатків замовника на дану потребу. На дату укладання договору платіжні (бюджетні) зобов`язання виникають щодо оплати частини предмета закупівлі в межах доведеної суми (у межах кошторисних призначень), які складають: 460867,50 грн зПДВ. Подальше виникнення зобов`язань буде збільшуватися відповідно до кошторисних призначень та може регламентуватися шляхом укладення додаткової угоди, але в будь-якому разі не може перевищувати загальної суми договору.
За умовами п.5.5. договору, умови цього договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі»:
1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;
2) збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії;
3) покращення якості предмета закупівлі, за умови що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;
4) продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної договорі про закупівлю;
5) погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) якості товарів, робіт і послуг), у тому числі у разі коливання ціни товару на ринку;
6) зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/або зміною мов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування;
7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі становлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни;
8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини шостої цієї статті.
Керуючись вимогами частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», сторони дійшли згоди, що, зокрема, у випадку коливання ціни електричної енергії на ринку в бік збільшення, постачальник має право письмово звернутись до споживача з відповідною пропозицією, при цьому, така пропозиція в кожному окремому випадку, коли на ринку відбувається об`єктивне коливання ціни за одиницю товару в бік збільшення, повинна бути обґрунтована і документально підтверджена. Постачальник разом з письмовою пропозицією щодо внесення змін до договору надає документ, що підтверджує збільшення ціни за одиницю товару в тих межах, на які постачальник пропонує змінити ціну товару. Документ, що підтверджує збільшення ціни товару, повинен бути наданий у формі належним чином оформленої довідки (висновку), виданої торгово-промисловою палатою України, регіональною торгово-промисловою палатою, органами державної статистики, ДП «Держзовнішінформ», біржами та іншими уповноваженими органами та організаціями. Згідно із ч.6 cт.67 Закону України «Про ринок електричної енергії», з урахуванням листа Мінекономрозвитку України від 14.08.2019 №3304-04/33869-06 «Щодо зміни ціни у договорах постачання електричної енергії», сторони також можуть використовувати інформацію з вебсайту ДП «Оператор ринку» (https://www.oree.com.ua) для документального підтвердження факту коливання ціни електричної енергії на ринку. Водночас, перелік органів, установ, організацій, які уповноважені надавати відповідну інформацію щодо коливання ціни електричної енергії на ринку та перелік підтверджуючих документів не є вичерпним.
Постачальник разом з письмовою пропозицією щодо внесення змін до договору надає документ (або документи), що підтверджує збільшення середньоринкової ціни (діапазону цін тощо) за одиницю товару в тих межах/розмірах, на які постачальник пропонує змінити ціну товару. Ціна за одиницю товару може бути змінена лише на відсоткову різницю між вказаними середньозваженими цінами, але не більше ніж на 10 відсотків. В будь-якому випадку підвищення ціни за одиницю товару здійснюється з урахуванням вимог п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі». Споживач має право відмовитись від зміни ціни за одиницю товару у випадках, якщо постачальником не надано належне документальне підтвердження підвищення ціни, передбачене цим пунктом, та повідомити про це через 5 днів з дня отримання.
Відповідно до п. 5.6. договору сторони домовились, що ціна електричної енергії, розрахована відповідно до п. 5.1. цього розділу, є обов`язковою для сторін. Визначення на її основі вартість електричної енергії буде застосовуватись сторонами при складанні актів приймання-передачі електричної енергії та розрахунках за товар згідно з умовами договору.
Пунктом 5.7. договору передбачено, що якщо протягом строку дії цього договору на підставі рішень суб`єктів владних повноважень буде змінено порядок державного регулювання ціни на предмет закупівлі, збільшено тарифи на послуги, або затверджено нові тарифи, внаслідок чого виконання зобов`язань на умовах, встановлених цим договором, неминуче призведе до збитків постачальника внаслідок заниження ціни предмета закупівлі по відношенню до економічно обґрунтованої ціни, сторони можуть переглянути умови цього договору щодо ціни непоставленого предмета закупівлі з метою приведення її до економічно обґрунтованого рівня.
Пунктом 5.10. договору закріплено, що розрахунок за фактично передану електричну енергію здійснюється на підставі рахунків та актів приймання-передачі електричної енергії. Оплата рахунка постачальника має бути здійснена споживачем у строки, визначені у рахунку, протягом 10 календарних днів від дати його отримання, але не пізніше 20-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки електричної енергії. 
Відповідно до п.13.1 договір набуває чинності і діє в частині постачання електричної енергії до 31.12.2021 (включно), а в частині розрахунків – до повного виконання сторонами своїх обов`язків за цим договором.
Відповідно до пункту 13.2. договору постачальник має повідомити про зміну будь-яких умов договору споживача не пізніше, ніж за 20 днів до їх застосування з урахуванням інформації про право споживача розірвати договір, крім випадків коливання ціни. Постачальник зобов`язаний повідомити споживача в порядку, встановленому законом, про будь-яке збільшення ціни і про право припинити дію договору без сплати будь-яких штрафних санкцій чи іншої фінансової компенсації постачальнику, якщо споживач не приймає нові умови.
Додатком №1 до договору є заява-приєднання, у якій датою початку постачання електричної енергії визначено 01.02.2021, а також затверджено адреси та ЕІС-коди точок комерційного обліку об`єктів. 
Додатком №2 до договору про постачання електричної енергії споживачу №10/21-ЕЗ є комерційна пропозиція, згідно з якою ціна (тариф) за 1 кіловат-годину складає 2,25 грн за 1 кВт*год з ПДВ. Ціна (тариф) за 1 кіловат-годину включає в себе складові витрат: закупівлю електричної енергії на ринку, тариф на послуги з передачі електричної енергії у розмірі 0,29323 згідно Постанови НКРЕКП № 2353 від 09.12.2020, вартість послуг постачальника пов`язаних з постачанням електричної енергії та ПДВ, який нараховують відповідно до податкового законодавства України та враховують у складі ціни (п.п. 1.1., 1.2. комерційної пропозиції).
Договір набирає чинності з дати підписання сторонами і укладається на строк до 31 грудня 2021 року (п.6 комерційної пропозиції).
02.03.2021 між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору № 10/21-ЕЗ від 21.01.2021, відповідно до якої викладено пункти 2.3., 5.1. договору в новій редакції, визначено кількість товару в обсязі 188903,3787 кВт/год, а ціну за 1 кВт/год. електричної енергії, станом на дату укладання договору, встановлено в розмірі 2,4397 грн. За погодженням сторін ця додаткова угода в частині розрахунків починає діяти з 01.02.2021.
Підставою її укладення був лист Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергозбут-Транс» № 77 від 19.02.2021 (а.с. 49, т.с. 2) та додана до нього цінова довідка Харківської торгово-промислової палати № 431/21 від 19.02.2021 (а.с. 25, т.с. 2) з інформацією, оприлюдненою АТ «Оператор ринку» щодо середньозваженої ціни на електричну енергію на ринку «на добу наперед» (РДН) у січні, лютому 2021 року, в якій зазначено, що середньозважена ціна на ринку на добу наперед за 10 днів січня 2021 року та лютого 2021 року збільшилася на 47,8%.
14.06.2021 сторони уклали додаткову угоду № 2 до договору, якою, в преамбулі та у розділі 16 договору замінили Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергозбут-Транс» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Збут-Енерго Плюс» у зв`язку зі зміною його найменування.
25.08.2021 між сторонами укладено додаткову угоду № 3 до договору № 10/21-ЕЗ від 21.01.2021, відповідно до якої викладено пункти 2.3., 5.1. договору в новій редакції, визначено кількість товару в обсязі 179152,2333 кВт/год, а ціну за 1 кВт/год. електричної енергії, станом на дату укладання договору, встановлено в розмірі 2,648 грн. За погодженням сторін ця додаткова угода в частині розрахунків починає діяти з 01.08.2021.
Підставою її укладення був лист Товариства з обмеженою відповідальністю «Збут-Енерго Плюс» № 179-1 від 05.08.2021 (а.с. 31, т.с. 2) та додана до нього цінова довідка Харківської торгово-промислової палати № 1739-1/21 від 02.08.2021 (а.с. 27, т.с. 2) з інформацією, оприлюдненою АТ «Оператор ринку» щодо середньозваженої ціни на електричну енергію на ринку «на добу наперед» (РДН) у лютому, серпні 2021 року, в якій зазначено, що середньозважена ціна на ринку на добу наперед за 10 днів лютого 2021 року та 01 серпня 2021 року збільшилася на 24,74%.
31.08.2021 між сторонами укладено додаткову угоду № 4 до договору № 10/21-ЕЗ від 21.01.2021, відповідно до якої викладено пункти 2.3., 5.1. договору в новій редакції, визначено кількість товару в обсязі 170172,979 кВт/год, а ціну за 1 кВт/год. електричної енергії, станом на дату укладання договору, встановлено в розмірі 2,877 грн. За погодженням сторін ця додаткова угода в частині розрахунків починає діяти з 10.08.2021.
Підставою її укладення був лист Товариства з обмеженою відповідальністю «Збут-Енерго Плюс» № 188 від 13.08.2021 (а.с. 50, т.с. 2) та додана до нього цінова довідка Харківської торгово-промислової палати № 1853/21 від 13.08.2021 (а.с. 26, т.с. 2) з інформацією, оприлюдненою АТ «Оператор ринку» щодо середньозваженої ціни на електричну енергію на ринку «на добу наперед» (РДН) серпні 2021 року, в якій зазначено, що середньозважена ціна на ринку на добу наперед за 10 днів серпня 2021 року збільшилася на 14,90%.
22.09.2021 між сторонами укладено додаткову угоду № 5 до договору № 10/21-ЕЗ від 21.01.2021, відповідно до якої викладено пункти 2.3., 5.1. договору в новій редакції, визначено кількість товару в обсязі 164464,956 кВт/год, а ціну за 1 кВт/год. електричної енергії, станом на дату укладання договору, встановлено в розмірі 3,041 грн. За погодженням сторін ця додаткова угода в частині розрахунків починає діяти з 14.09.2021. 
Підставою її укладення був лист Товариства з обмеженою відповідальністю «Збут-Енерго Плюс» № 209 від 14.09.2021 (а.с. 175, т.с. 1) та додана до нього цінова довідка Харківської торгово-промислової палати № 2219/21 від 14.09.2021 (а.с. 176, т.с. 1) з інформацією, оприлюдненою АТ «Оператор ринку» щодо середньозваженої ціни на електричну енергію на ринку «на добу наперед» (РДН) станом на 10.08.2021 та на 14.09.2021, в якій зазначено, що середньозважена ціна на ринку на добу наперед за вказаний період збільшилася на 6,64%.
05.10.2021 між сторонами укладено додаткову угоду № 6 до договору № 10/21-ЕЗ від 21.01.2021, відповідно до якої викладено пункти 2.3., 5.1. договору в новій редакції, визначено кількість товару в обсязі 158667,751 кВт/год, а ціну за 1 кВт/год. електричної енергії, станом на дату укладання договору, встановлено в розмірі 3,256 грн. За погодженням сторін ця додаткова угода в частині розрахунків починає діяти з 23.09.2021.
Підставою її укладення був лист Товариства з обмеженою відповідальністю «Збут-Енерго Плюс» № 235 від 23.09.2021 (а.с. 178, т.с. 1) та додана до нього цінова довідка Харківської торгово-промислової палати № 2326/21 від 23.09.2021 (а.с. 179, т.с. 1) з інформацією, оприлюдненою АТ «Оператор ринку» щодо середньозваженої ціни на електричну енергію на ринку «на добу наперед» (РДН) за 14 вересня 2021 року та 23 вересня 2021 року, в якій зазначено, що середньозважена ціна на ринку на добу наперед за вказаний період збільшилася на 8,05%.
20.10.2021 між сторонами укладено додаткову угоду № 7 до договору № 10/21-ЕЗ від 21.01.2021, відповідно до якої викладено пункти 2.3., 5.1. договору в новій редакції, визначено кількість товару в обсязі 152635,6775 кВт/год, а ціну за 1 кВт/год. електричної енергії, станом на дату укладання договору, встановлено в розмірі 3,546 грн. За погодженням сторін ця додаткова угода в частині розрахунків починає діяти з 19.10.2021. 
Підставою її укладення був лист Товариства з обмеженою відповідальністю «Збут-Енерго Плюс» № 272 від 12.09.2021 (а.с. 181, т.с. 1) та додана до нього цінова довідка Харківської торгово-промислової палати № 2540-1/21 від 12.10.2021 (а.с. 182, т.с. 1) з інформацією, оприлюдненою АТ «Оператор ринку» щодо середньозваженої ціни на електричну енергію на ринку «на добу наперед» (РДН) на 23.09.2021 року в порівнянні з 12.10.2021, в якій зазначено, що середньозважена ціна на ринку на добу наперед за вказаний період збільшилася на 18,73%.
04.11.2021 між сторонами укладено додаткову угоду № 8 до договору № 10/21-ЕЗ від 21.01.2021, відповідно до якої викладено пункти 2.3., 5.1. договору в новій редакції, визначено кількість товару в обсязі 150063,0633 кВт/год, а ціну за 1 кВт/год. електричної енергії, станом на дату укладання договору, встановлено в розмірі 3,699 грн. За погодженням сторін ця додаткова угода в частині розрахунків починає діяти з 01.11.2021.
Підставою її укладення був лист Товариства з обмеженою відповідальністю «Збут-Енерго Плюс» № 329 від 01.11.2021 (а.с. 184, т.с. 1) та додана до нього цінова довідка Харківської торгово-промислової палати № 2744/21 від 01.11.2021 (а.с. 185, т.с. 1) з інформацією, оприлюдненою АТ «Оператор ринку» щодо середньозваженої ціни на електричну енергію на ринку «на добу наперед» (РДН) за 12 жовтня 2021 року та 01 листопада 2021 року, в якій зазначено, що середньозважена ціна на ринку на добу наперед за вказаний період збільшилася на 4,82%.
15.11.2021 між сторонами укладено додаткову угоду № 9 до договору № 10/21-ЕЗ від 21.01.2021, відповідно до якої викладено пункти 2.3., 5.1. договору в новій редакції, визначено кількість товару в обсязі 145438,4745 кВт/год, а ціну за 1 кВт/год. електричної енергії, станом на дату укладання договору, встановлено в розмірі 4,013 грн. За погодженням сторін ця додаткова угода в частині розрахунків починає діяти з 08.11.2021.
З метою документального підтвердження коливання ціни на ринку електричної енергії додано цінову довідку Харківської торгово-промислової палати № 2831-1/21 від 08.11.2021 (а.с. 30, т.с. 2) з інформацією, оприлюдненою АТ «Оператор ринку» щодо середньозваженої ціни на електричну енергію на ринку «на добу наперед» (РДН) за 31 жовтня 2021 року та 08 листопада 2021 року, в якій зазначено, що середньозважена ціна на ринку на добу наперед за вказаний період збільшилася на 9,43%.
До кожної із наведених вище додаткових угод сторонами було підписано комерційну пропозицію (у редакції відповідної додаткової угоди).
За результатами виконання умов договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Збут-Енерго Плюс» поставило, а Відділ освіти, культури, молоді та спорту Тавричанської сільської ради Каховського району Херсонської області отримав електричну енергію: у лютому 2021 року: 16,669 тис.кВт*год, що підтверджується актом прийому-передачі електричної енергії № 17 від 15.03.2021 на суму 40667,36 грн з ПДВ; у березні 2021 року: 15,805 тис.кВт*год, що підтверджується актом прийому-передачі електричної енергії № 38 від 13.04.2021 на суму 38559,46 грн з ПДВ; у квітні 2021 року: 13,673 тис.кВт*год, що підтверджується актом прийому-передачі електричної енергії № 54 від 17.05.2021 на суму 33358,02 грн з ПДВ; у травні 2021 року: 9,855 тис.кВт*год, що підтверджується актом прийому-передачі електричної енергії № 78 від 31.05.2021 на суму 24043,25 грн з ПДВ; у червні 2021 року: 4,857 тис.кВт*год, що підтверджується актом прийому-передачі електричної енергії № 105 від 16.07.2021 на суму 11849,63 грн з ПДВ; у липні 2021 року: 4,084 тис.кВт*год, що підтверджується актом прийому-передачі електричної енергії № 128 від 18.08.2021 на суму 9963,73 грн з ПДВ; у серпні 2021 року: 5,128 тис.кВт*год, що підтверджується актом прийому-передачі електричної енергії № 149 від 13.04.2021 на суму 14412,50 грн з ПДВ; у вересні 2021 року: 8,368 тис.кВт*год, що підтверджується актом прийому-передачі електричної енергії № 170 від 30.09.2021 на суму 25332,31 грн з ПДВ; у жовтні 2021 року: 10,537 тис.кВт*год, що підтверджується актом прийому-передачі електричної енергії № 185 від 17.11.2021 на суму 35595,20 грн з ПДВ; у листопаді 2021 року: 15,03 тис.кВт*год, що підтверджується актом прийому-передачі електричної енергії № 213 від 30.11.2021 на суму 59214,19 грн з ПДВ; у грудні 2021 року: 17,753 тис.кВт*год, що підтверджується актом прийому-передачі електричної енергії № 222 від 31.12.2021 на суму 71242,79 грн з ПДВ; у грудні 2021 року: 22,000 тис.кВт*год, що підтверджується актом прийому-передачі електричної енергії № 222 від 31.12.2021 на суму 88286,00 грн з ПДВ.
Також господарським судом встановлено, що на виконання договору відповідач виставив позивачу рахунки на оплату спожитої згідно вищеописаних актів електричної енергії, зокрема: № 17 від 28.02.2021 на суму 40667,36 грн; № 37 від 31.09.2021 на суму 38559,46 грн; № 54 від 30.04.2021 на суму 33358,02 грн; № 79 від 31.05.2021 на суму 24043,25 грн; № 107 від 30.06.2021 на суму 11849,63 грн; № 129 від 31.07.2021 на суму 9963,73 грн; № 149 від 31.08.2021 на суму 14412,50 грн; № 172 від 30.09.2021 на суму 25332,31 грн; № 187 від 31.10.2021 на суму 35595,20 грн; № 219 від 30.11.2021 на суму 59214,19 грн; № 228 від 31.12.2021 на суму 88286,00 грн.
Відділом освіти, культури, молоді та спорту Тавричанської сільської ради Каховського району Херсонської області було сплачено 381281,65 грн, що підтверджується роздруківкою із наведеним деталями трансакцій за наступними розрахунковими документами: № 297 від 18.03.2021 на суму 8883,70 грн; № 313 від 18.03.2021 на суму 27398,16 грн; № 317 від 18.03.2021 на суму 2773,40 грн; № 318 від 18.03.2021 на суму 404,25 грн; № 320 від 18.03.2021 на суму 1207,85 грн; № 503 від 19.04.2021 на суму 10196,90 грн; № 514 від 19.04.2021 на суму 24577,31 грн; № 526 від 19.04.2021 на суму 2054,80 грн; № 527 від 19.04.2021 на суму 721,05 грн; № 528 від 19.04.2021 на суму 1009,40 грн; № 701 від 24.05.2021 на суму 9292,85 грн; № 711 від 24.05.2021 на суму 19819,52 грн; № 713 від 24.05.2021 на суму 3187,45 грн; № 713 від 24.05.2021 на суму 247,45 грн; № 714 від 24.05.2021 на суму 810,78 грн; № 879 від 17.06.2021 на суму 14855,70 грн; № 887 від 17.06.2021 на суму 739,90 грн; № 888 від 17.06.2021 на суму 1276,50 грн; № 891 від 17.06.2021 на суму 7068,25 грн; № 893 від 17.06.2024 на суму 102,90 грн; № 1021 від 21.07.2021 на суму 3194,63 грн; № 1025 від 21.07.2021 на суму 1058,40 грн; № 1026 від 21.07.2021 на суму 2304,60 грн; № 1030 від 21.07.2021 на суму 5292,00 грн; № 1135 від 20.08.2021 на суму 3552,50 грн; № 1136 від 20.08.2021 на суму 1967,73 грн; № 1139 від 20.08.2021 на суму 1200,50 грн; № 1141 від 20.08.2021 на суму 3243,00 грн; № 2071 від 23.09.2021 на суму 6458,87 грн; № 2073 від 23.09.2021 на суму 403,89 грн; № 2074 від 23.09.2021 на суму 3763,60 грн; № 2076 від 23.09.2021 на суму 60,42 грн; № 2085 від 23.09.2021 на суму 3725,72 грн; № 2313 від 27.10.2021 на суму 10016,64 грн; № 2330 від 27.10.2021 на суму 12055,63 грн; № 2333 від 27.10.2021 на суму 2223,24 грн; № 2334 від 27.10.2021 на суму 967,68 грн; № 2341 від 27.10.2021 на суму 69,12 грн; № 2474 від 19.11.2021 на суму 12630,24 грн; № 2481 від 19.11.2021 на суму 19991,36 грн; № 2484 від 19.11.2021 на суму 2288,16 грн; № 2486 від 19.11.2021 на суму 685,44 грн; № 2686 від 20.12.2021 на суму 38596,17 грн; № 2696 від 20.12.2021 на суму 13368,42 грн; № 2707 від 20.12.2021 на суму 5468,72 грн; № 2710 від 20.12.2021 на суму 1780,88 грн; № 2874 від 30.12.2021 на суму 2400,00 грн; № 2875 від 30.12.2021 на суму 78486,00 грн; № 2876 від 30.12.2021 на суму 5600,00 грн; № 2877 від 30.12.2021 на суму 1800,00 грн. Вказане додатково підтверджується інформацією АТ «Ощадбанк» про надходження коштів на рахунки ТОВ «Збут-Енерго Плюс».
Так, 25.04.2024 Каховська окружна прокуратура звернулась до Відділу освіти, культури, молоді та спорту Тавричанської сільської ради Каховського району Херсонської області з запитом № 52-972ВИХ-24, яким, серед іншого, просила надати інформацію та копії документів, які збереглися у зв`язку з перепискою між Відділом освіти та відповідачем щодо того, за рахунок яких коштів здійснювалося фінансування закупівлі електричної енергії відповідно до договору № 10/21-ЕЗ від 21.01.2021 та додатковими угодами, та хто є розпорядником таких коштів, а також про стан виконання спірного договору із відповідними змінами, зокрема, надати документи, що підтверджують поставку та оплату електричної енергії. Також прокурор просив повідомити, хто являвся ініціатором внесення змін до договору і укладення спірних додаткових угод та, чи вживалися Відділом освіти заходи реагування у зв`язку із порушеннями, допущеними при укладенні додаткових угод, в тому числі щодо визнання їх недійсними та стягнення безпідставно набутих коштів внаслідок їх укладення.
У відповідь на вказаний запит Відділ освіти, культури, молоді та спорту Тавричанської сільської ради Каховського району Херсонської області надав відповідь № 01-29/114 від 01.05.2024, якою повідомив, що має доступ тільки до документів, які є у системі Prozorro, та які є на електронній пошті відділу, у зв`язку з чим надав інформацію та наявні у нього документи щодо фінансування закупівлі електричної енергії відповідно до договору № 10/21-ЕЗ, яке здійснювалося за рахунок коштів місцевого бюджету. Також позивач повідомив, що ініціатором внесення змін до договору і укладення відповідних додаткових угод завжди був відповідач та на електронну пошту Відділу освіти надходили сканкопії листів про підвищення та цінову довідки Харківської торгово-промислової палати, а Відділ освіти звертався до ТОВ «Енергозбут-Транс» щодо неправомірного підвищення ціни за 1 кВт/год електричної енергії, проте 04.10.2021 на електронну пошту відділу від відповідача надійшов лист-відповідь за № 257 від 04.10.2021, у якому останній наполягав повторно на підписанні додаткової угоди про зміну ціни.
24.05.2024 Каховська окружна прокуратура звернулась до Головного управління Державної казначейської служби України у Херсонській області з запитом № 52-1223ВИХ-24, де також просила надати письмову інформацію та належним чином завірені копії документів щодо статусу вказаного фінансового зобов`язання за договором № 10/21-ЕЗ від 21.01.2021 і додатковими угодами, які документи слугували підставою для обліку органом Казначейства вищевказаного договору, дані щодо перерахування коштів за спірним договором та документи, надані на підтвердження його виконання, а також хто є головним розпорядником коштів за договором та чи обліковувалась кредиторська заборгованість за Відділом освіти.
У відповідь на вказаний лист прокуратури Головне управління Державної казначейської служби України у Херсонській області листом від 04.06.2024 №07-02-19/10-06/2940 повідомило, що реєстрація бюджетних зобов`язань та перерахування коштів за договором № 10/21-ЕЗ від 21.01.2021 здійснювалися за рахунок коштів місцевого бюджету, головним розпорядником та виконавцем зобов`язань по вищезазначеному договору є Відділ освіти, культури, молоді та спорту Тавричанської сільської ради Каховського району Херсонської області, а перерахування коштів за договором здійснено за рахунок коштів загального фонду місцевого бюджету Тавричанської сільської ради у повному обсязі, відповідно до зареєстрованих ВОКМС Тавричанської с/р бюджетних зобов`язань, бюджетних фінансових зобов`язань та наданих підтвердних документів, платіжних доручень. Станом на 03.06.202 кредиторська заборгованість у позивача в органах Казначейства не обліковувалась. До вказаного листа додано інформацію щодо зареєстрованих та взятих на облік бюджетних зобов`язань, бюджетних фінансових зобов`язань, а також інформацію щодо руху коштів по рахункам клієнта.
02.08.2024 прокурор звернувся до АТ «Державний ощадний банк України з листом № 52-1683ВИХ-24, де просив надати інформацію щодо перерахування Відділом освіти з його рахунків на рахунок відповідача у період з 21.01.2021 по 31.12.2021 грошових коштів в рахунок оплати за договором № 10/21-ЕЗ від 21.01.2021 та додатковими угодами до нього, у відповідь на який АТ «Ощадбанк» 13.08.2024 із листом № 46/12-11/92590/2024 надало в електронному вигляді наявну в програмному забезпеченні інформацію щодо руху коштів за вказаний період часу.
Окрім того, 11.09.2024 Каховська окружна прокуратура зверталась з листом № 52-1969ВИХ-24 до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області, яким просила надати належним чином завірені копії податкових накладних, складених ТОВ «Збут-Енерго Плюс» покупцю (контрагенту) Відділу освіти, культури, молоді та спорту Тавричанської сільської ради Каховського району Херсонської області за період з лютого по грудень 2021 року включно.
У відповідь на вказаний лист Головне управління ДПС у Харківській області надало лист № 9149/5/20-40-04-16-13 від 18.09.2024, з якого вбачається, що відповідно до інформації з Єдиного реєстру податкових накладних про зареєстровані (або реєстрацію яких зупинено) отриманих та виписаних податкових накладних ТОВ «Збут-Енерго Плюс» в розрізі номенклатури товарів/послуг, дати виписки та дати реєстрації податкової накладної за період лютий-грудень 2021 року по взаємовідносинах з Відділом освіти, культури, молоді та спорту Тавричанської сільської ради Каховського району Херсонської області відсутні.
В подальшому, Каховська окружна прокуратура неодноразово зверталась до Відділу освіти, культури, молоді та спорту Тавричанської сільської ради Каховського району Херсонської області із запитами №52-2186ВИХ-24 від 09.10.2024 та № 52-2319ВИХ-24 від 18.10.2024 щодо реквізитів розрахункового рахунку, на який мають бути повернуті кошти минулих років, обсягу споживання електричної енергії та фактичного виконання договору.
На виконання вимог ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» Каховська окружна прокуратура на адресу позивача скерувала повідомлення №52-2035ВИХ-25 від 20.09.2024 та №52-2707ВИХ-25 від 05.12.2024 про намір звернутися до господарського суду в його інтересах із зазначеним позовом. Докази направлення відповідних повідомлень наявні у матеріалах справи. На вказані звернення Відділом освіти, культури, молоді та спорту Тавричанської сільської ради Каховського району Херсонської області листами № 01-29/338 від 11.10.2024, № 01-29/375 від 31.10.2024 та № 01-29/453 від 02.12.2024 були надані відповідні відповіді
На переконання прокурора, враховуючи, що внесення змін до договору про постачання електричної енергії споживачу від 21.01.2021 № 10/21-ЕЗ додатковими угодами № 1 від 02.03.2021, № 3 від 25.08.2021, № 4 від 31.08.2021, № 5 від 22.09.2021, № 6 від 05.10.2021, № 7 від 20.10.2021, № 8 від 04.11.2021 та № 9 від 15.11.2021 порушують вимоги Закону України «Про публічні закупівлі» та інтереси держави, а також, вчинено без належної документальної обґрунтованості необхідності зміни істотних умов договору та суперечить інтересам суспільства, що являється порушенням п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та потребує вжиття відповідних заходів, шляхом визнання їх недійсними в судовому порядку, а кошти, отримані відповідачем на виконання вказаних додаткових угод, підлягають поверненню.

5. Норми права, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення та висновки суду за результатами вирішення спору.
Щодо підстав звернення прокурора до суду в інтересах держави в особі Відділу освіти, культури, молоді та спорту Тавричанської сільської ради Каховського району Херсонської області.
Стаття 131-1 Конституції України передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
У визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами (частина третя статті 53 Господарського процесуального кодексу України).
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 Господарського процесуального кодексу України (частина четверта статті 53 Господарського процесуального кодексу України).
У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача (частина п`ята статті 53 Господарського процесуального кодексу України).
Положення щодо представництва інтересів держави прокурором у суді закріплені у статті 23 Закону «Про прокуратуру».
Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (частина третя статті 23 Закону «Про прокуратуру»).
У випадку, коли держава вступає в цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема цивільних, правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (постанови Великої Палати Верховного Суду від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20, від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, на які звертає увагу Скаржник, від 20.11.2018 у справі № 5023/10655/11, від 26.02.2019 у справі № 915/478/18, від 18.03.2020 у справі № 553/2759/18, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц, від 20.07.2022 у справі № 910/5201/19, від 05.10.2022 у справах № 923/199/21 та № 922/1830/19).
Велика Палата Верховного Суду також звертала увагу на те, що в судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через її відповідний орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (постанови від 27.02.2019 у справі № 761/3884/18, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц, від 20.07.2022 у справі № 910/5201/19, від 05.10.2022 у справах № 923/199/21 та № 922/1830/19).
Тобто, під час розгляду справи в суді фактично стороною у спорі є держава, навіть якщо прокурор визначив стороною у справі певний орган (постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц, від 05.10.2022 у справах № 923/199/21 та № 922/1830/19).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.12.2022 у справі № 2-3887/2009 зазначила, що ці висновки актуальні також щодо участі територіальної громади в цивільних правовідносинах та судовому процесі.
Разом з тим, наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва (частина четверта статті 23 Закону «Про прокуратуру»).
Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18)).
Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Водночас невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо про причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
Верховний Суд у постанові від 07.12.2021 у справі № 903/865/20 наголосив, що насамперед повинен звернутися з позовом на захист інтересів держави в особі того органу владних повноважень, на відновлення прав якого безпосередньо спрямований позов у спірних правовідносинах та на задоволення прав та інтересів якого заявлено позовну вимогу.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.06.2024 у справі № 925/1133/18 (узагальнила висновки щодо застосування вищевказаних норм права та виснувала, що:
1) прокурор звертається до суду в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, якщо:
- орган є учасником спірних відносин і сам не порушує інтересів держави, але інший учасник порушує (або учасники порушують) такі інтереси;
- орган не є учасником спірних відносин, але наділений повноваженнями (компетенцією) здійснювати захист інтересів держави, якщо учасники спірних відносин порушують інтереси держави;
2) прокурор звертається до суду в інтересах держави як самостійний позивач, якщо:
- відсутній орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах;
- орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, є учасником спірних відносин і сам порушує інтереси держави.
Судами встановлено, що, звертаючись до господарського суду в інтересах держави в особі Відділу освіти, культури, молоді та спорту Тавричанської сільської ради Каховського району Херсонської області, прокурор обґрунтовував позов тим, що внаслідок укладення оспорюваних додаткових угод було змінено умови постачання товару, що призвело до безпідставного збільшення ціни за одиницю товару та зменшення фактично поставленої кількості товару, що не відповідає умовам тендерної документації та суперечить принципам процедури закупівлі.
На думку прокурора, зазначені вище обставини порушують економічні інтереси держави у сфері контролю за ефективним і цільовим використанням бюджетних коштів, спричиняючи шкоду у вигляді незаконних витрат. Дотримання вимог законодавства у цій сфері становить суспільний інтерес, оскільки використання коштів з порушенням встановлених норм підриває матеріальну і фінансову основу системи бюджетного фінансування, що, у свою чергу, завдає шкоди інтересам держави. Звернення прокурора до суду з цим позовом спрямоване на забезпечення правопорядку у сфері публічних закупівель, захист економічної конкуренції та дотримання всіма учасниками цих правовідносин принципу законності.
На переконання суду, у даному випадку, укладення додаткових угод до договору всупереч вимогам чинного законодавства порушує інтереси держави у сфері контролю за ефективним та цільовим використанням бюджетних коштів, а дотримання вимог законодавства у цій сфері становить суспільний інтерес, тому захист такого інтересу відповідає функціям прокурора (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 21.03.2019 по справі №912/989/18).
Крім того, використання бюджетних коштів з порушенням вимог законодавства підриває матеріальну і фінансову основу системи бюджетного фінансування, що в свою чергу завдає шкоду інтересам держави. Звернення прокурора до суду з вказаною позовною заявою має важливе значення для зміцнення правопорядку в сфері здійснення публічних закупівель і захисту економічної конкуренції та додержання всіма учасниками цих суспільних відносин принципу законності. Таке звернення прокурора спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання законності та цільового використання коштів державного підприємства або установи.
Таким чином, у зазначеному випадку наявний як державний, так і суспільний інтерес, а отже існують підстави для представництва даних порушених інтересів держави органами прокуратури.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 5 Бюджетного кодексу України бюджетна система України складається з державного бюджету та місцевих бюджетів. Місцевими бюджетами є бюджет Автономної Республіки Крим, обласні, районні бюджети та бюджети місцевого самоврядування.
За приписами п. 6 ч. 1 ст. 7 Бюджетного кодексу України бюджетна система України ґрунтується на принципах ефективності та результативності - при складанні та виконанні бюджетів усі учасники бюджетного процесу мають прагнути досягнення цілей, запланованих на основі національної системи цінностей і завдань інноваційного розвитку економіки, шляхом забезпечення якісного надання публічних послуг при залученні мінімального обсягу бюджетних коштів та досягнення максимального результату при використанні визначеного бюджетом обсягу коштів.
Згідно з ч. 5 ст. 22 Бюджетного кодексу України головний розпорядник бюджетних коштів здійснює управління бюджетними коштами у межах встановлених йому бюджетних повноважень, забезпечуючи ефективне, результативне і цільове використання бюджетних коштів, організацію та координацію роботи розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачів бюджетних коштів у бюджетному процесі; здійснює контроль за повнотою надходжень, взяттям бюджетних зобов`язань розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачами бюджетних коштів і витрачанням ними бюджетних коштів, тощо.
Правовий статус розпорядників бюджетних коштів, їх повноваження та відповідальність визначені положеннями статті 22 БК України та підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228 «Про затвердження Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ» (далі - Постанова № 228).
У свою чергу, головний розпорядник бюджетних коштів, зокрема отримує бюджетні призначення шляхом їх затвердження у законі про Державний бюджет України (рішенні про місцевий бюджет); приймає рішення щодо делегування повноважень на виконання бюджетної програми розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня та/або одержувачами бюджетних коштів, розподіляє та доводить до них у встановленому порядку обсяги бюджетних асигнувань; затверджує кошториси розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня (плани використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів), якщо інше не передбачено законодавством.
Пунктом 18 частини 1 статті 2 БК України передбачено, що головні розпорядники бюджетних коштів - бюджетні установи в особі їх керівників, які відповідно до статті 22 цього Кодексу отримують повноваження шляхом встановлення бюджетних призначень.
Відповідно до абзацу 3 пункту 7 Порядку складання, розгляду, затвердження та основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228, розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня - розпорядник, який у своїй діяльності підпорядкований відповідному головному розпоряднику та (або) діяльність якого координується через нього.
Поняття та функції розпорядників бюджетних коштів визначені підпунктом 47 статті 2 БК України, згідно з яким розпорядник бюджетних коштів - бюджетна установа в особі її керівника, уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань та здійснення витрат бюджету (постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 922/3095/18 від 13.11.2019, у справі № 922/3013/18 від 23.10.2019).
Бюджетне асигнування - повноваження розпорядника бюджетних коштів, надане відповідно до бюджетного призначення, на взяття бюджетного зобов`язання та здійснення платежів, яке має кількісні, часові та цільові обмеження. Бюджетне зобов`язання - будь-яке здійснене відповідно до бюджетного асигнування розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, згідно з якими необхідно здійснити платежі протягом цього ж періоду або у майбутньому. Бюджетне призначення - повноваження головного розпорядника бюджетних коштів, надане цим Кодексом, законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), яке має кількісні, часові і цільові обмеження та дозволяє надавати бюджетні асигнування (пункти 6, 7 та 8 частини першої статті 2 БК України).
Згідно з відомостями із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань організаційна-правова форма Відділу освіти, культури, молоді та спорту Тавричанської сільської ради Каховського району Херсонської області – орган місцевого самоврядування.
Відділ освіти, культури, молоді та спорту Тавричанської сільської ради Каховського району Херсонської області є суб`єктом владних повноважень, який бере участь у формуванні бюджету та забезпечує його виконання, а також зобов`язаний забезпечити раціональне та максимально ефективне використання бюджетних коштів, приймає рішення про використання виділених коштів, контролює належне і своєчасне відшкодування шкоди, заподіяної державі.
Відділ освіти, культури, молоді та спорту Тавричанської сільської ради Каховського району Херсонської області, як орган державної влади, та який у розумінні ст. 22 БК України є розпорядником бюджетних коштів (за рахунок яких здійснювалася закупівля товару за договором), уповноважений на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань та здійснення видатків бюджету, зобов`язаний ефективно та раціонально використовувати бюджетні кошти, чим сприяти недопущенню порушень інтересів держави у бюджетній сфері та сфері публічних закупівель.
Відтак, у спірних правовідносинах Відділ освіти, культури, молоді та спорту Тавричанської сільської ради Каховського району Херсонської області, який зобов`язаний забезпечити раціональне та максимально ефективне використання бюджетних коштів, є уповноваженою особою на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів держави, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням коштів державного бюджету, а тому є належним позивачем у справі.
До подання вказаної позовної заяви до суду Каховська окружна прокуратура неодноразво звернталася з листами до Відділу освіти, культури, молоді та спорту Тавричанської сільської ради Каховського району Херсонської області щодо можливих порушень інтересів держави під час виконання договору про постачання електричної енергії та вжитих заходів до захисту таких інтересів. 
З урахуванням наведеного, прокурором дотримано приписи ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» при зверненні до суду з даним позовом. Про виявлені порушення вимог законодавства прокурором заздалегідь проінформовано позивача та надано достатньо часу для реагування на стверджуванні прокурором порушення інтересів держави.
Ураховуючи наведене, суду вважає, що прокурор у цій справі підтвердив наявність підстав для представництва інтересів держави в суді та цілком правильно визначив Відділ освіти, культури, молоді та спорту Тавричанської сільської ради Каховського району Херсонської області позивачем за пред`явленим ним до суду позовом.
З огляду на встановлені обставини спору та наведені прокурором у позові мотиви щодо підстав звернення й наявності підстав для представництва, зокрема із посиланням на допущене нездійснення належного захисту інтересів держави уповноваженим органом, а саме Відділом освіти як розпорядником бюджетних коштів, за рахунок яких здійснювалася оплата за оспорюваними правочинами, звернення прокурора до суду відповідає вимогам законодавства та узгоджується з актуальними правовими підходами Верховного Суду.
Щодо суті спору і позовних вимог прокурора про визнання недійсними додаткових угод №№ 1-9, укладених сторонами до договору про постачання електричної енергії споживачу від 21.01.2021 № 10/21-ЕЗ, та стягнення з ТОВ Збут-Енерго Плюс» на користь Відділу освіти грошових коштів в сумі 97768,16 грн, суд зазначає таке.
З наведених обставин видно, що спірні правовідносини є за своїм змістом майновими та стосуються безпідставного збереження майна. Також спірні правовідносини пов`язані із укладенням додаткових угод до договору про постачання електричної енергії споживачу, зокрема в аспекті дотримання вимог Закону України «Про публічні закупівлі» при укладенні таких угод.
Спірний характер правовідносин базується на тому, що прокурор вважає, що спірні угоди укладено без дотримання вимог Закону України «Про публічні закупівлі», а саме щодо зміни до вартості товару, що закуповувався. Прокурор також вважає, що відповідач зберіг у себе грошові кошти без достатньої правової підстави, що є порушеними інтересів держави.
Відповідач натомість такі вимоги прокурора заперечив. Наполягає на дотриманні законодавчих вимог при укладенні додаткових угод. 
Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначено Законом № 922-VIII (тут і надалі - у редакції, чинній станом на час укладення договору про закупівлю та оспорюваних додаткових угод до нього).
Відповідно до частини четвертої статті 3 Закону № 922-VIII відносини, пов`язані зі сферою публічних закупівель, регулюються виключно цим Законом і не можуть регулюватися іншими законами, крім випадків, встановлених цим Законом.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 1 цього Закону договір про закупівлю визначається як господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.
Основні вимоги до договору про закупівлю та внесення змін до нього урегульовані статтею 41 Закону № 922-VIII, частиною першою якої визначено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із частиною першою статті 652 ЦК України разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
Частиною четвертою статті 41 Закону № 922-VIII визначено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції / пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.
За загальним правилом істотні умови договору про закупівлю, однією з яких є ціна товару, не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі (частина п`ята статті 41 Закону № 922-VIII). Однак зазначена норма передбачає випадки, коли допустима зміна істотних умов договору про закупівлю.
У спірних правовідносинах договір про закупівлю та оспорювані додаткові угоди до нього були укладені у період дії положень норм частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII у редакції Закону № 1530-ІХ.
Щодо застосування пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII (у редакції Закону № 1530-ІХ) зазначає таке.
Законом № 1530-ІХ внесено зміни до Закону № 922-VIII (у редакції Закону № 114-ІХ) та викладено пункт 2 частини п`ятої статті 41 цього Закону в такій редакції: «Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю / внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії».
Внесеними Законом № 1530-IX змінами у першому реченні пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII слова «підписання договору про закупівлю» замінені словами «підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару», а друге речення після слів «дизельного пального» доповнено словом «природного». Ці зміни полягали, зокрема, у корегуванні обмеження щодо мінімального 90-денного строку змін до ціни за одиницю товару після підписання договору про закупівлю. Водночас порогове значення у 10% залишилося незмінним і застосовується й надалі.
Так, на відміну від норм пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII у редакції Закону № 114-ІХ, який урегульовував можливість збільшення ціни за одиницю товару не частіше ніж один раз на 90 днів лише з моменту підписання договору про закупівлю, положеннями цього пункту в редакції Закону № 1530-IX визначено, що строк зміни умов договору може відраховуватись як з моменту підписання договору, так і з моменту внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Тобто редакцією цієї норми законодавець передбачив лише можливість внесення зміни до ціни договору неодноразово: вперше - один раз у перші 90 днів з дня підписання договору; другий і подальші рази - один раз на 90 днів, які починаються з моменту останньої зміни ціни.
Додатково на підтвердження зазначеного свідчить зміст пояснювальної записки до проєкту Закону № 1530-IX (див. https://itd.rada.gov.ua/billinfo/Bills/pubFile/634356), згідно з якою метою його прийняття було завершити реформу органу оскарження у сфері публічних закупівель, що відповідно дозволяє стверджувати, що подібні зміни вочевидь не були спрямовані на те, щоб дозволити учасникам публічних закупівель (виконавцям) після підписання договору збільшувати ціну за одиницю товару більше ніж на 10 % від ціни товару, погодженої сторонами в договорі про закупівлю.
Іншими словами, зміни та доповнення до пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, внесені Законом № 1530-IX, стосуються лише встановлення альтернативного варіанта визначення моменту початку обчислення строку для зміни ціни за одиницю товару - 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю або 90 днів з моменту внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару.
Проте пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII як у редакції, викладеній Законом №114-ІХ, так і в редакції, викладеній Законом № 1530-ХІ, однаково передбачено, що такі обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовуються у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.
Водночас положення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII у редакції Закону № 1530-ХІ не містять змін щодо максимально можливого збільшення розміру ціни за одиницю товару, погодженої сторонами договору закупівлі, визначеної попередньою редакцією цієї норми на рівні не більше 10%. У будь-якому випадку загальний розмір збільшення ціни не може перевищувати 10 % ціни, встановленої в договорі закупівлі.
Тлумачення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII свідчить, що зміна істотних умов договору про закупівлю після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі допускається лише у випадках, прямо передбачених цією нормою. Одним із цих випадків є збільшення ціни товару, але за умови, що таке збільшення не може перевищувати нормативно визначеного відсоткового значення суми, встановленої в договорі про закупівлю, яке у пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII унормовано на рівні не більше 10 %.
До того ж визначене законодавцем відсоткове значення обмеження суми є граничним (пороговим) і відповідний ліміт зміни ціни слід враховувати при кожному внесенні змін до договору про закупівлю, а не застосовувати щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. Іншими словами, це означає, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору (у разі коливання ціни товару на ринку) не може перевищувати нормативно закріпленого 10% значення для зміни ціни, визначеної в договорі про закупівлю.
Отже, норми пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII визначають правила внесення змін до договору про закупівлю без проведення нової процедури закупівлі, зокрема, надаючи можливість внесення цих змін у разі збільшення ціни товару, однак за умови, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору не повинне перевищувати нормативно визначеного граничного (порогового) відсоткового значення суми, визначеної в договорі про закупівлю, а не застосовуватися щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. Такі послідовні зміни не повинні спрямовуватися на ухиляння від виконання положень цієї норми Закону № 922-VIII.
Інший підхід до розуміння положень пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, який передбачає щоразу з кожним внесення змін можливість збільшення ціни договору до 10%, тобто можливість необмеженого збільшення ціни (понад 10% ціни договору закупівлі) при незмінному загальному розмірі суми закупівлі, може призвести до нівелювання мети законодавчого регулювання процедур закупівлі, адже відкриває шлях до маніпулювання учасниками загальною вартістю пропозицій, внаслідок чого відкривається можливість під час процедури усунути конкурентів, запропонувавши найнижчу ціну, та після укладення договору підвищити ціну до рівня економічно обґрунтованої.
Укладення додаткових угод до договору про закупівлю щодо зміни ціни на товар із урахуванням подібного підходу спотворюватиме результати торгів та зводитиме нанівець економію, яку було отримано під час підписання договору, та, як наслідок, робитиме результат закупівлі невизначеним й зумовлюватиме неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статтею 5 Закону № 922-VIII.
Окрім того, збільшення ціни може призвести до того, що кількість товарів настільки зменшиться, що виконання договору закупівлі в такому обсязі не відповідатиме господарській меті укладення замовником договору закупівлі.
До того ж застосування підходу, який передбачає можливість збільшувати ціну за одиницю товару більше ніж на 10 % пропорційно збільшенню ціни товару на ринку, у разі коливання ціни цього товару, спотворюватиме принцип добросовісної конкуренції серед учасників.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2025 року у справі №920/19/24 з урахуванням наведеного вище аналізу нормативного припису пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, беручи до уваги усталену та послідовну судову практику, повважала, що зміна тлумачення зазначеної норми та запровадження протилежного підходу щодо можливості неодноразового збільшення ціни товару на 10% при кожному внесенні змін до договору про закупівлю більше нагадує власне зміну цієї норми та, як наслідок, порушуватиме принцип правової визначеності.
Ураховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові відзначила, що зміна умов договору про закупівлю щодо збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10% не допускається, зокрема, у випадку закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії. Внесені зміни Законом № 1530-ІХ до пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII не стосуються встановленої первісною редакцією цього Закону заборони збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10 %, в тому числі і при здійсненні закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.
Виняток з обмежень, викладений в останньому реченні пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, повинен тлумачитися суто буквально, а тому він стосується лише строків зміни ціни за одиницю товару у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії (дотримання умови про зміну лише раз на 90 днів в цьому випадку не діє) і не визначає верхньої межі збільшення (зміни) ціни за одиницю товару.
Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Частиною третьою статті 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Згідно з абзацом 1 частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені у статті 203 ЦК України, відповідно до якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх і непрацездатних дітей.
Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Тобто, для того щоб визнати той чи інший правочин недійсним, позивач по справі має довести, що такий правочин, саме в момент його укладання, зокрема, суперечив Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Як вже було зазначено судом, положення п.2 ч.5 ст. 41 Закону №922-VIII прямо передбачають, що обов`язковою умовою для збільшення ціни договору є наявність підтверджених обставин коливання цін на ринку щодо відповідного товару, зокрема і електричної енергії.
При цьому, суд також зазначає про те, що чинне законодавство не передбачає, які саме документи мають підтверджувати факт коливання цін.
Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що частина п`ята статті 41 Закону №922-VIII дає можливість змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10% та має на меті запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника.
Разом з тим, ця норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. 
Документи щодо коливання ціни повинні підтверджувати, чому відповідне підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні запропонованій замовнику на тендері та/або чому виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним (подібна за змістом позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.04.2019 у справі №915/346/18, від 12.02.2020 у справі №913/166/19, від 21.03.2019 у справі №912/898/18, від 25.06.2019 у справі №913/308/18, від 12.09.2019 у справі №915/1868/18).
Отже, виходячи з наведеного, суд зауважує, що предметом доведення та дослідження є обґрунтованість підстав для внесення змін до договору у зв`язку з істотною зміною обставин, а також дотримання визначеного Законом граничного розміру можливого відсоткового збільшення ціни договору.
Суд проаналізував обґрунтування необхідності зміни ціни, як підставу для підписання спірних додаткових угод.
Як вже було встановлено судом, згідно з договором та додатком №2 до договору про постачання електричної енергії споживачу - комерційної пропозиції ціна на електричну енергію на дату проведення відкритих торгів складає 1,875 грн за 1 кВт*год без ПДВ, та відповідно 2,25 грн за 1 кВт*год з ПДВ.
Як встановлено судом, фактично збільшення ціни на електричну енергію майже на 78,36% відбулось у дев`ять етапів шляхом укладення спірних додаткових угод. Окрім того, в частині розрахунків додаткова угода №1 розповсюджує свою дію на відносини сторін, які виникли з 01.02.2021, додаткова угода №3 розповсюджує свою дію на відносини сторін, які виникли з 01.08.2021, додаткова угода №4 розповсюджує свою дію на відносини сторін, які виникли з 10.08.2021, додаткова угода №5 розповсюджує свою дію на відносини сторін, які виникли з 14.09.2021, додаткова угода №6 розповсюджує свою дію на відносини сторін, які виникли з 23.09.2021, додаткова угода №7 розповсюджує свою дію на відносини сторін, які виникли з 19.10.2021, додаткова угода №8 розповсюджує свою дію на відносини сторін, які виникли з 01.11.2021, а додаткова угода №9 розповсюджує свою дію на відносини сторін, які виникли з 08.11.2021, тобто такі угоди укладена після поставки електричної енергії споживачу та споживання поставленого товару.
В обґрунтування свого права на підписання додаткових угод та збільшення ціни на одиницю товару відповідач посилається на документально підтверджений факт коливання ціни товару на ринку протягом дії договору, відтак, за доводами відповідача, сторони правомірно за взаємною згодою вносили зміни декілька разів у частині ціни за одиницю товару, але не більше ніж на 10 відсотків кожного разу, при цьому, що такі зміни не призвели до збільшення суми, визначеної в договорі.
Суд враховує, що кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених у ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року у справі № 912/1580/18, від 02 грудня 2020 року у справі № 913/368/19, від 11 травня 2023 року у справі № 910/17520/21).
Тобто сам факт збільшення ціни товару на ринку не обов`язково тягне підвищення ціни на аналогічний товар, який є предметом договору.
При зверненні до замовника з пропозиціями підвищити ціну постачальник має обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні, запропонованій замовнику на тендері, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним. Крім того, постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).
Як коливання ціни необхідно розуміти зміну за певний період часу ціни товару на ринку чи то в сторону зменшення, чи в сторону збільшення. І таке коливання має відбуватись саме в період укладання договору і до внесення відповідних змін до нього.
Водночас, на підтвердження факту коливання ціни на товар, у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почали змінюватися ціни на ринку, - як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявність коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження.
Законом № 922-VIII не передбачено форму/вигляд інформації щодо такого коливання, внесення змін до договору про закупівлю можливе у випадку саме факту коливання ціни такого товару на ринку та повинно бути обґрунтованим і документально підтвердженим (див. постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2025 року у справі № 916/747/24).
Параграфом 1 глави 5 розділу І ГПК України унормовані основні положення про докази. При цьому суд виходить із того, що спеціальним законодавством у сфері публічних закупівель не визначено певний орган чи особу, яку законодавець наділив би повноваженнями надавати інформацію на підтвердження коливання ціни товару на ринку.
Під час визначення щодо доказів на підтвердження коливання ціни товару на ринку слід виходити як з аналізу норм чинного законодавства щодо повноважень та функцій суб`єктів надання такої інформації (наприклад, до цих суб`єктів можна віднести, Державну службу статистики України, на яку постановою КМУ від 10 вересня 2014 року № 442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» покладено функцію з контролю за цінами в частині здійснення моніторингу динаміки цін (тарифів) на споживчому ринку; державне підприємство «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків», яке на замовлення суб`єкта господарювання виконує цінові/товарні експертизи, зокрема, щодо відповідності ціни договору наявній кон`юнктурі певного ринку товарів; ТПП України, яка у межах власних повноважень надає послуги щодо цінової інформації, тощо), так і положень щодо доказів, які закріплені у главі 5 розділу І ГПК України.
Таким чином, з-поміж іншого, довідки, експертні висновки ТПП України, тощо можуть використовуватися для підтвердження коливання ціни товару на ринку. Втім судам у порядку статті 86 ГПК України слід їх досліджувати та оцінювати за критеріями належності, допустимості, достовірності, вірогідності з точку зору саме факту коливання ціни на товар (див. постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05 вересня 2023 року у справі № 926/3244/22).
Оскільки договір укладається за наслідком проведення тендеру та обрання переможця, який фактично запропонував найнижчу ціну, що відповідно є вигідним для покупця електричної енергії, за висновком суду істотність зміни ціни має розглядатися та оцінюватися не у порівнянні з найменшою ціною у період дії договору, а принаймні з ціною, що мала місце станом на момент подачі тендерної пропозиції.
Оцінюючи обґрунтованість підстав для внесення змін до договору шляхом укладання додаткової угоди №1, суд зауважує, що як при укладанні означеної угоди в частині підвищення ціни, так і під час судового розгляду не обґрунтовано, чому підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні, запропонованій замовнику на тендері, не наведено причини, через які виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним. Крім того, відсутні докази того, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).
При цьому, суд зазначає, що загальна тенденція ціноутворення не може свідчити про різке коливання ціни, оскільки за обраний відповідачем період мала місце зміна ціни на електричну енергію як в сторону збільшення, так і в сторону зменшення. Крім того, у наданих ТОВ «Збут-Енерго Плюс» документах не міститься доказів на підтвердження пропорційного зростання ціни на товар на ринку з урахуванням періоду дії попередньої додаткової угоди. Вказане також дозволяє зробити висновок про відсутність обґрунтованих підстав для внесення змін до договору додатковими угодами на підставі обраних відповідачем даних з цінових довідок Харківської торгово-промислової палати.
Як убачається з таких висновків ТПП, ТОВ «Збут-Енерго Плюс» на власний розсуд обирались періоди для порівняння середніх цін на електричну енергію, дослідження яких не відображало їх динаміку, а також не могло бути належним обґрунтуванням для висновків про коливання цін у бік збільшення. Відповідач розраховував коливання середньозваженої закупівельної ціни електричної енергії за показниками за періоди та окремі дати, які обрані на власний розсуд та не відповідають періодам, показники середньозваженої ціни за які необхідно було враховувати.
Водночас, із врахуванням висновків Верховного Суду у аналогічних справах, така довідка не відображає динаміку цін, оскільки в ній зазначено середньозважені ціни за одиницю товару, тобто відсутні докази наявності коливання ціни у бік збільшення чи то зменшення як таких. При цьому, така довідка не містить аналізу повного періоду, зокрема з моменту дії попередньої відповідної додаткової угоди.
Вищевказані документи не містять відомостей щодо динаміки ціни на електричну енергію, пропорційності їх зростання, у них відсутній аналіз вартості ціни електричної енергії на конкретну дату у порівнянні з попередніми періодами, чи будь-які інші дані, які б підтверджували коливання ціни електричної енергії на ринку, у зв`язку з чим не містять належного обґрунтування для зміни істотних умов Договору на підставі п. 2. ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі
Таким чином, необхідність внесення зазначених змін не можна вважати обґрунтованою та такою, що підтверджена документально.
Суд зауважує, що в даному випадку має місце так зване «каскадне» укладення додаткових угод з метою змінити ціну товару. Так, за короткий період часу (02.03.2021-15.11.2021) відповідач вісім разів ініціював зміну ціни товару, при цьому, частина угод укладені з різницею в декілька днів, отже сторонами фактично здійснено штучне «розбивання» однієї зміни ціни у процедурі закупівлі на 8 додаткових угод що, за думкою суду, свідчить про недобросовісність поведінки при виконанні договору.
З урахуванням розповсюдження сторонами дії додаткових угод на відносини, що виникли до моменту їх укладання, суд вказує, що застосуванню також підлягають положення ч.3 ст. 632 ЦК України, що унеможливлює внесення змін до договору після його виконання.
Суд також зазначає, що внаслідок розповсюдження дії додаткових угод на попередні періоди фактично не було дотримано умов договору щодо повідомлення постачальником споживача про зміну умов договору не пізніше, ніж за 20 днів до їх застосування, що в свою чергу певною мірою позбавляло позивача можливості змінити постачальника електричної енергії з дотриманням положень договору. Погодження позивача на підписання додаткових угод не зумовлює їх правомірність та не впливає на висновки суду щодо недотримання сторонами законодавства про закупівлі.
Крім того, суд також вважає за необхідне відмітити, що перемога у тендері (закупівля за державні кошти) та укладення договору з однією ціною та її подальше підвищення на 78,36% шляхом так званого «каскадного» укладення додаткових угод є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку продавця та свідчить про свідоме заниження ним цінової пропозиції у тендері з метою перемоги.
Враховуючи наведене, суд звертає увагу на відсутність підстав для зміни договору на підставі ст.652 ЦК України, оскільки така вартість електричної енергії на ринку «на добу наперед» в повному обсязі могла бути закладена в підприємницький ризик при поданні тендерної документації.
За наведеного суд дійшов висновку, що необхідність внесення зазначених змін не можна вважати обґрунтованим та такою, що підтверджена належними доказами.
З урахуванням наведеного суд погоджується з доводами прокурора щодо наявності підстав для визнання оспорюваних додаткових угод №№ 1-9 до договору недійсними, оскільки ними передбачено підвищення цін на електричну енергію на 78,36%, тобто з перевищенням максимального ліміту у 10 %, а також за відсутності належного документального обґрунтування, що не відповідає вимогам пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII.
Оскільки зазначені додаткові угоди є недійсними та не породжують правових наслідків, то підстава для оплати електричної енергії за встановленою у них ціною відпала, а тому грошові кошти, на підставі норм статей 216, 1212 ЦК України, у заявленому розмірі ТОВ «Збут-Енерго Плюс» має повернути (аналогічні висновки наведено у пунктах 71, 72, 82 постанови Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2024 року у справі № 922/2321/22). 
Згідно із частиною першою статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.
Недійсність додаткових угод означає, що зобов`язання сторін регулюються договором.
Як видно із встановлених обставин справи, розрахунок вартості поставленого товару необхідно здійснювати з ціни товару за одиницю в розмірі 2,25 грн за кВт*год з ПДВ. Відповідно до актів приймання - передачі електричної енергії та платіжних документів встановлено, що ТОВ «Збут-Енерго Плюс» на виконання договору поставлено 126005,998 кВт*год електричної енергії, за яку споживачем сплачено 381281,65 грн з урахуванням ПДВ.
Відтак постачання електричної енергії споживачу і його оплата мали здійснюватися сторонами відповідно до умов укладеного договору № 10/21-ЕЗ від 21.01.2021, а саме, з розрахунку 2,25 грн з ПДВ за 1 кВт*год. Відповідно кошти у сумі 97768,15 грн отримані відповідачем за товар, який не був поставлений споживачу.
Таким чином, грошові кошти в сумі 97768,15 грн є такими, що були безпідставно одержані Товариством з обмеженою відповідальністю «Збут-Енерго Плюс», підстава їх набуття відпала, а тому відповідач зобов`язаний їх повернути Відділу освіти, культури, молоді та спорту Тавричанської сільської ради Каховського району Херсонської області, що відповідає приписам статей 216, 1212 ЦК України. Висновок суду щодо кваліфікації вказаних коштів як таких, що підлягають поверненню згідно до ст.1212 ЦК України цілком відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду у справі №922/2321/22.
Згідно із п.1 ст.2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Положеннями частин 1-4 статті 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно вимог 1 статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Відповідно до вимог частини 2 статті 76 ГПК України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. (частини 1-2 статті 86 ГПК України).
Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
З огляду на вищевикладене, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Дослідивши фактичні обставини справи, що входять до предмету доказування у цій справі та стосуються кваліфікації спірних відносин, суд дійшов висновку, що відповідачем не спростовано позовних вимог, а судом не виявлено на підставі наявних доказів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Згідно з положеннями статті 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін.
У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Суд виснує, що спір у даній справі виник внаслідок неправильних дій ТОВ «Збут-Енерго Плюс», відтак сплачений прокурором за подання позову судовий збір у розмірі 21801,60 грн покладається на відповідача. 
Керуючись ст.ст. 2, 13, 76, 79, 86, 129, 202, 233, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -
ВИРІШИВ:

1. Позов – задовольнити повністю.
2. Визнати недійсною додаткову угоду № 1 від 02.03.2021 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 10/21-ЕЗ від 21.01.2021, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю «Збут-Енерго Плюс» та Відділу освіти, культури, молоді та спорту Тавричанської сільської ради Каховського району Херсонської області.
3. Визнати недійсною додаткову угоду № 3 від 25.08.2021 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 10/21-ЕЗ від 21.01.2021, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю «Збут-Енерго Плюс» та Відділу освіти, культури, молоді та спорту Тавричанської сільської ради Каховського району Херсонської області.
4. Визнати недійсною додаткову угоду № 4 від 31.08.2021 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 10/21-ЕЗ від 21.01.2021, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю «Збут-Енерго Плюс» та Відділу освіти, культури, молоді та спорту Тавричанської сільської ради Каховського району Херсонської області.
5. Визнати недійсною додаткову угоду № 5 від 22.09.2021 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 10/21-ЕЗ від 21.01.2021, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю «Збут-Енерго Плюс» та Відділу освіти, культури, молоді та спорту Тавричанської сільської ради Каховського району Херсонської області.
6. Визнати недійсною додаткову угоду № 6 від 05.10.2021 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 10/21-ЕЗ від 21.01.2021, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю «Збут-Енерго Плюс» та Відділу освіти, культури, молоді та спорту Тавричанської сільської ради Каховського району Херсонської області.
7. Визнати недійсною додаткову угоду № 7 від 20.10.2021 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 10/21-ЕЗ від 21.01.2021, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю «Збут-Енерго Плюс» та Відділу освіти, культури, молоді та спорту Тавричанської сільської ради Каховського району Херсонської області.
8. Визнати недійсною додаткову угоду № 8 від 04.11.2021 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 10/21-ЕЗ від 21.01.2021, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю «Збут-Енерго Плюс» та Відділу освіти, культури, молоді та спорту Тавричанської сільської ради Каховського району Херсонської області.
9. Визнати недійсною додаткову угоду № 9 від 15.11.2021 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 10/21-ЕЗ від 21.01.2021, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю «Збут-Енерго Плюс» та Відділу освіти, культури, молоді та спорту Тавричанської сільської ради Каховського району Херсонської області.
10. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Збут-Енерго Плюс» (вул. Мисли Мирослава, № 58-А, оф. 30, м. Харків, 61202, код ЄДРПОУ 43709245) на користь Відділу освіти, культури, молоді та спорту Тавричанської сільської ради Каховського району Херсонської області (вул. Соборна, № 26, с. Тавричанка, Каховський р-н, Херсонська обл., 74862, код ЄДРПОУ 41420874) безпідставно надмірно сплачені кошти в розмірі 97 768 (дев`яносто сім тисяч сімсот шістдесят вісім) грн 15 коп. 
11. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Збут-Енерго Плюс» (вул. Мисли Мирослава, № 58-А, оф. 30, м. Харків, 61202, код ЄДРПОУ 43709245) на користь Херсонської обласної прокуратури (вул. Михайлівська, № 33, м. Херсон, 73025, код ЄДРПОУ 04851120, р/р UA568201720343100001000002291, ДКСУ м. Київ, МФО 820172) витрати на сплату судового збору в розмірі 21 801 (двадцять одна тисяча вісімсот одна) грн 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.241 ГПК України.
Накази видати відповідно до ст.327 ГПК України.
Повне рішення складено 28 травня 2026 р.

Суддя О.В. Цісельський