ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2026 року	справа № 380/7697/26	
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брильовського Р.М. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ЄДРПОУ 13814885) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, - 

встановив:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у якій просить суд:
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області протиправними щодо відмови здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за віком з застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2018, 2019 та 2020 роки, починаючі з моменту звернення, а саме з 04.03.2026;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за віком з застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2018, 2019 та 2020 роки, починаючі з моменту звернення, а саме з 04.03.2026.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 ( далі – позивач) перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області. Позивач 05.02.2021 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До цього, з 25.05.2016, позивач отримував пенсію за вислугу років. Відповідач призначив позивачу пенсію за віком, однак при її обчисленні застосував показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014– 2016 роки у розмірі 3764,40 грн, керуючись пунктом 4-3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Законом України від 03.10.2017 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», про що повідомив позивача листом від 05.03.2026. Надалі зазначений показник було проіндексовано: з 01.03.2019 — до 4044,35 грн, а з 01.04.2020 — до 4888,83 грн, із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1 %. Позивач вважає дії відповідача щодо застосування при обчисленні пенсії показника середньої заробітної плати за 2014– 2016 роки протиправними, відтак звернувся із цим позовом до суду.
Ухвалою судді від 23 квітня 2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області ( далі – відповідач 1) подало до суду відзив на позовну заяву, в якому з наведеними позивачем у позовній заяві обставинами та вимогами не погоджується повністю. Зазначає про те, що відповідно до пункту 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, заяви щодо призначення, перерахунку, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший та інших питань пенсійного забезпечення подаються особою до територіального органу Пенсійного фонду України. Позивач 05.02.2021 звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про переведення на інший вид пенсії - пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України №1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. Згідно з пунктом 4.2 зазначеного Порядку, після реєстрації заяви та сканування документів за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу Пенсійного фонду, який формує електронну пенсійну справу. У зв`язку з цим заява позивача розглядалася Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області. З 25.05.2016 позивачу було призначено пенсію за вислугу років відповідно до пункту 2 розділу XV “Прикінцеві положення” Закону №1058 з урахуванням вимог Закону України №1788-XII “Про пенсійне забезпечення”. Водночас розмір пенсії обчислювався відповідно до норм Закону №1058. За результатами розгляду заяви від 05.02.2021 позивача з 05.02.2021 переведено на пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону №1058. Відповідно до частини третьої статті 45 Закону №1058 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється на підставі документів, що містяться у пенсійній справі, із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії. При переведенні позивача на пенсію за віком було застосовано показник середньої заробітної плати за 2014– 2016 роки у розмірі 3764,40 грн, а в подальшому проведено відповідні перерахунки та індексації згідно з постановами Кабінету Міністрів України. Отже, перехід позивача з пенсії за вислугу років на пенсію за віком є не первинним призначенням пенсії, а переведенням з одного виду пенсії на інший, у зв`язку з чим підстави для застосування показника середньої заробітної плати за 2018–2020 роки відсутні. Відтак просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.
ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримував пенсію до 5.02.2021 за вислугу років.
05.02.2021 позивач звернувся до Головного управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Після призначення пенсії позивачу на його вимогу був наданий розрахунок заробітку для обчислення його пенсії, з якого вбачається, що замість середньої заробітної плати за 2018-2020 роки, відповідач застосував середній заробіток за попередні роки (2014-2016).
Не погоджуючись з таким розрахунком, позивач звернувся до відповідача з вимогою про обчислення пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати по країні за 2018-2020 відповідно до ч. 2. ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Листом від 5.03.2026 № 11262-11409/Ю-02/8-1300/26 відповідач відмовив у вказаному перерахунку.
Позивач вважає такі дії протиправними, відтак звернувся із вказаним позовом до суду.
При прийнятті рішення суд керується такими нормами права.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно з ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
У преамбулі Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ (далі- Закон №1788-ХІІ) зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.
Частиною першою статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058) встановлено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
За приписами ч. 2 ст. 40 Закону № 1058 заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск: К), де:
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;
Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійного фонду України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 01.01.2018 по 31.12.2018, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки.
Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 +... + Кз n);
К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Водночас ч. 3 ст. 45 Закону № 1058 встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами пенсійного фонду України.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
З аналізу зазначених вище норм законодавства випливає, що ч. 3 ст. 45 Закону № 1058 установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058.
Однак у цьому випадку має місце питання призначення іншої пенсії за іншим законом, а тому, слід враховувати показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком).
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, з 5.02.2021 позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону № 1058.
Статтею 7 Закону № 1788 передбачено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком призначається незалежно від того, припинено роботу особою на час звернення за пенсією чи ні. Пенсія за вислугу років призначається лише при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.
Згідно з п. 11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, пенсія за вислугу років призначається у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.
Суд зазначає, що позивачу призначено пенсію відповідно до Закону № 2262, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058 позивач звернувся вперше, а тому у відповідача були наявні підстави для призначення пенсії із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
Верховний Суд України в постанові від 29.11.2016 у справі №133/476/15-а зазначив, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 1788, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому, при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону № 1058, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення з одного виду пенсії на інший згідно ч. 3 ст. 45 Закону № 1058.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 15.03.2018 у справі № 521/4655/17, від 02.03.2020 у справі № 175/4084/16-а, від 27.02.2020 у справі № 513/298/17.
Разом з цим, відповідно до правової позиції Верховного Суду висловленій, зокрема, в постановах від 29.11.2016 у справі № 133/476/15-а, від 14.02.2018 у справі № 465/5246/17, від 23.10.20128 у справі № 334/2653/17, від 13.12.2018 у справі № 185/860/17, від 06.02.2019 у справі № 333/1856/17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі №876/5312/17, якщо особа отримувала пенсію за іншим Законом, звертається за призначенням пенсії згідно із Законом № 1058, показник середньої заробітної плати має враховуватись за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії за Законом № 1058.
З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що пенсійним органом під час призначення позивачу пенсії згідно з Законом № 1058 протиправно враховано показник середньої заробітної плати за 2014-2016 роки (три роки, що передували року призначення пенсії за вислугу років).
Відтак, належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком з 5.02.2021 із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за 2018 - 2020 роки.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ЄДРПОУ 13814885) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.
Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області протиправними щодо відмови здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за віком з застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2018, 2019 та 2020 роки, починаючі з моменту звернення, а саме з 04.03.2026.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за віком з застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2018, 2019 та 2020 роки, починаючі з моменту звернення, а саме з 04.03.2026.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ЄДРПОУ 13814885) 1064 грн 96 коп сплаченого судового збору.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя	Брильовський Роман Михайлович