ПОСТАНОВА 
Іменем України

15 травня 2026 року         м. Кропивницький

справа № 385/220/25
провадження № 22-ц/4809/113/26 

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Дуковського О.Л. (суддя-доповідач) 
суддів: Дьомич Л.М., Письменного О.А.
з участю секретаря: Діманової Н.І.

Учасники справи:
позивач: ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ»;
відповідач:  ОСОБА_1 .

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 12 червня 2025 року, Гришака А.М. у справі за позовом ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обгрунтування позову позивач вказував, що 02.03.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено договір № 4437267 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. 
Позивач зазначав, що на умовах, встановлених договором, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язалося надати клієнту (відповідачу) грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені зазначеним договором.
Посилався на те, що сторонами було погоджено умови договору: суму кредиту, яка складає – 7000,00 грн , строк кредиту 360 днів: з 02.03.2024 по 25.02.2025, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. 
На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надала кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано особисто під час укладання договору.
Зазначав, що ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало у повному обсязі, та надало йому кредит в сумі 7000,00 грн , шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 .
Пунктом 1.2.1. Договору сторони передбачили, що, за взаємною згодою сторін сума кредиту може бути збільшена, про що сторонами укладається додатковий договір.
Враховуючи, зазначені вище умови договору, 02.03.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем було укладено додатковий договір до договору № 4437267 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 02.03.2024 .
Сторони за взаємною згодою домовились, що згідно умов цього додаткового договору Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором, суму кредиту, яку було надано згідно з додатковим договором складає - 5000,00 грн.
Відповідно до зазначених умов додаткового договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало йому кредит в сумі 5000,00 грн , шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 .
Враховуючи внесені зміни до договору, які оформлені додатковим договором, з урахуванням зміненої суми кредиту за договором сума кредиту на дату укладення додаткового договору, склала - 12000,00 грн.
Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису.
Пунктом 1.4.1. договору передбачено стандартну процентну ставку, яка становить 2,5 % в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 Договору.
Пунктом 1.4.2. передбачено знижену процентну ставку, яка становить 1,63 % в день та застосовується на умовах передбачених цим договором. 
Згідно розрахунку заборгованості за договором № 4437267 від 02.03.2024 у період з 02.03.2024 по 25.10.2024 включно первісним кредитором було нараховані проценти за користування грошовими коштами загальною сумою – 71318,75 грн. У зазначений період відповідачем здійснено оплати на рахунок первісного кредитора, спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 0,00 грн та оплату процентів за користування грошовими коштами у сумі 0,00 грн. 
25.10.2024 ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі договору факторингу № 25/10/2024 за плату відступило, а ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло право грошової вимоги до відповідача.
До позивача відповідно до укладеного договору факторингу від 25.10.2024 №25/10/2024 року перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором № 4437267 від 02.03.2024 із загальною сумою заборгованості - 89318,75 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту – 12000,00 грн, заборгованості за процентами - 71318,75 грн, штрафні санкції 6000,00 грн.
Станом на дату укладання договору факторингу 25.10.2024 №25/10/2024, строк дії договору № 4437267 від 02.03.2024 не закінчився, а тому, в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» у період з 26.10.2024 по 06.02.2025 (104 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 31200,00 грн. (12000 грн * 2,5% = 300 грн*104 календарних дні = 31200 грн.).
Позивач просив стягнути із відповідача заборгованість в сумі - 114 518,75 грн, яка складається із суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі – 12000,00 грн , суми заборгованості за процентами нарахованих первісним кредитором - 71318,75 грн , суми заборгованості за процентами нарахованих ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за 104 календарних днів – 31200,00 грн, а також судові витрати.
Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 12 червня 2025 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» заборгованість за договором №4437267 від 02.03.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту в розмірі 114518,75 грн, з яких: заборгованість за основним боргом (сумою кредиту) – 12000,00 грн., заборгованість за процентами нарахованими первісним кредитором - 71318,75 грн., заборгованість за процентами нарахованими ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за 104 календарних днів – 31200,00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн та 6000,00 грн витрат на правову допомогу.
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на вказане рішення суду, в якому просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову, а також здійснити розподіл судових витрат. 
Вважає оскаржуване рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що не відповідає обставинам справи.
Посилається на те, що позивачем не було надано до суду жодного доказу видачі відповідачу кредитних коштів за спірним договором, а розрахунок заборгованості вважає недостатнім доказом для підтвердження наявності заборгованості, так як не є первинним документом, що підтверджує факт готівкової чи безготівкової видачі коштів відповідачу.
Зазначає в апеляційній скарзі, що він є діючим військовослужбовцем, а тому має право на пільги встановлені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» , а саме на не нарахування йому процентів за користування кредитом з моменту призову на військову службу.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.
Оскаржуване рішення суду частково не відповідає зазначеним нормам процесуального законодавства.
Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи, що 02.03.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір №4437267 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором 90733, що вбачається з копії даного договору та додатків до нього (а.с. 22-29). 
Відповідно до умов даного договору кредитодавець надав позичальнику кредит згідно наступних умов: сума кредиту (загальний розмір) складає 7000,00 грн. (п. 1.2 Договору); строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до цього договору (п. 1.3 Договору). Стандартна процентна ставка становить 2,50% за кожен день користування кредитом та застосовується у межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору; знижена процентна ставка 1,63 % за кожен день користування кредитом та застосовується відповідно до умов передбачених договором (п.п. 1.4.1., 1.4.2. Договору).
Відповідно до п.1.2.1 Договору, за взаємною згодою сторін сума кредиту може бути збільшена, про що сторонами укладається додатковий договір. 
02.03.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено Додатковий договір до Договору № 4437267 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 02.03.2024 року, підписаний одноразовим ідентифікатором 36578, що вбачається з копії даного договору та додатків до нього (а.с. 31-34). Сума кредиту, яка було надана згідно з Додатковим договором складає: 5000 грн. Враховуючи внесені зміни до Договору, які оформлені Додатковим договором, з урахуванням зміненої суми кредиту за Договором сума кредиту на дату укладення Додаткового договору, склала 12000 грн.
Відповідно до умов Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4437267 від 02.03.2024 року та додаткового договору до нього ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язується надати кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 . 
ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4437267 від 02.03.2024 року та додатковим договором до нього виконало та перерахувало ОСОБА_1 кредитні кошти двома платежами у загальному розмірі 12000,00 грн. (7000 грн. та 5000 грн.), що підтверджується копіями листів ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №1573-0111 та №1574-0111 від 01.11.2024 року (а.с. 30, 35).
Згідно копії листа АТ «УніверсалБанк» від 05.06.2025 року №БТ/Е-4975, на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) Банком було емітовано платіжну картку № НОМЕР_3 . 02.03.2024 року на платіжну картку № НОМЕР_3 , банком-емітентом якої є АТ «УніверсалБанк», було зарахування двох платежів на суму 7000 грн. та 5000 грн. (а.с. 121).
25.10.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» було укладено Договір факторингу № 25/10/2024, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» право вимоги до позичальників, в тому числі, за Договором №4437267 від 02.03.2024 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту укладеного між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 (а.с. 49-54).
Відповідно до копії витягу з Реєстру боржників від 25.10.2024 до Договору факторингу №25/10/2024 від 25.10.2024 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 89318,75 грн., з яких: 12000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 71318,75 грн. - сума заборгованості за відсотками, 6000 грн. – сума заборгованості за пенею, штрафами (а.с. 55).
Звернувшись із цим позовом до суду, позивач надав розрахунки заборгованості (а.с. 36-39).
Із розрахунків вбачається, що у ОСОБА_1 наявна заборгованість за договором №4437267 від 02.03.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту у розмірі 114518,75 грн., яка складається із: суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 12000,00 грн; суми заборгованості за процентами нарахованих первісним кредитором - 71318,75 грн; суми заборгованості за процентами нарахованих ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за 104 календарних днів у сумі 31200,00 грн.
Задовольняючи цей позов, суд першої інстанції послався на його доведеність.
Колегія суддів не погоджується із такими висновками, з огляду на таке.
Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Однією із загальних засад цивільного законодавства України є свобода договору (п. 3 ч. 1ст. 3 ЦК України).
Спірні відносини між сторонами виникли з приводу неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, і як наслідок виникнення заборгованості, про стягнення якої позивач і звернувся з цим позовом до суду.
Правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію».
У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до положень статті 207 ЦК України, електронний документ прирівнюється до письмової форми правочину.
Спеціальне законодавство у сфері електронної комерції (Закони України «Про електронну комерцію» та «Про електронні документи та електронний документообіг») не заперечує юридичної сили електронних документів та договорів, укладених шляхом обміну електронними повідомленнями.
Встановлено, що сторони перебувають у договірних відносинах.
ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису, шляхом використання одноразового ідентифікатора уклав договір про надання йому споживчого кредиту, за умовами якого кредитор надав боржнику кредит у сумі - 12000,00 грн, строком кредитування на 360 днів, за яким нараховується стандартна процентна ставка – 2,50 % за кожен день користування кредитом.
В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту видачі йому кредитних коштів за спірним договором.
Колегія суддів, не погоджується із доводами відповідача, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач оскаржував договір №4437267 від 02.03.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту та додаткового договору до зазначеного договору, які ним підписані за допомогою електронного підпису, чим погодив усі істотні умови цих договорів.
Питання про розірвання кредитного договору відповідач не порушував, факт отримання кредитних коштів підтверджується письмовими доказами (а.с. 30, 35).
Тому, колегія суддів вважає, що із відповідача беззаперечно підлягає стягненню основна заборгованість (за тілом кредиту), яку фактично ОСОБА_1 отримав у розмірі – 12000,00 грн .
Разом із тим, як вбачається із довідки командира військової частини НОМЕР_4 №8901 від 22.12.2024 ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в зазначеній військовій частині (а.с.161), з 02.05.2024 на підставі контракту і по час перегляду справи в суді апеляційної інстанції (а.с. 162).
Відповідно до п.п. 3 п. 4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено пунктом 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Пунктом 3 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію п.п. 3 п. 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.
Згідно з положеннями Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року.
За змістом ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період продовжується з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Мобілізацією, згідно з положеннями наведеної статті, є комплекс заходів, здійснюваних, серед іншого, з метою переведення Збройних Сил України на організацію і штати воєнного часу.
У ч. 4 ст. 3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» зазначено, що зміст мобілізації становить переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, а також адміністративно-територіальних одиниць України на роботу в умовах особливого періоду.
Таким чином, закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду. Законом не визначено чіткого порядку припинення особливого періоду.
Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» надано визначення поняттю демобілізації як комплексу заходів, спрямованих, серед іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, на організацію і штати мирного часу.
Вирішуючи питання щодо меж дії особливого періоду в розумінні Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 813/402/17 дійшла висновку про те, що за змістом наведених вище визначень, навіть за невведення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи.
Відповідно до п. 13 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» особам, які мають право на пільги, гарантії та компенсації, передбачені цим Законом, видаються посвідчення.
Аналіз ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» дає підстави зробити висновок, що перелік пільг військовослужбовців та членів їх сімей закріплений у п. 1-12 цього Закону та право на отримання саме цих пільг потребує наявність відповідного посвідчення.
Разом з цим, п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.
Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц.
Крім того, указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/202 в Україні введено воєнний стан, який наразі триває.
Таким чином, ОСОБА_1 як військовослужбовцю, не повинні були нараховуватися проценти за кредитними договорами, оскільки на нього поширювалися пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом за весь період дії договору є помилковим, з таких підстав.
Колегія суддів встановила, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, що підтверджується військовим квитком, довідкою військової частини НОМЕР_4 , що відповідач перебуває на військовій службі.
Тому, на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з дня перебування відповідача на військовій службі і до закінчення особливого періоду, штрафні санкції, проценти за користування кредитом за невиконання зобов?язань перед кредитними установами не нараховуються.
Як вбачається із матеріалів цієї справи, відповідач має заборгованість за процентами за період з 02.03.2024 (дата укладення договору) по 02.05.2024, а саме день з якого ОСОБА_1 має статус військовослужбовця.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що із ОСОБА_1 підлягає стягненню основна заборгованість (за тілом кредиту) в сумі – 12000,00 грн , та проценти за стандартною процентною ставкою 2,5 % добових за період з 02.03.2024 по 02.05.2024, тобто за 60 днів (12000 грн * 2,5% = 300 грн*60 календарних днів), тобто до моменту набуття ним статусу військовослужбовця, що складає 18000, 00 грн.
Всього з відповідача на користь позивача підлягає стягненню кредитна заборгованість у розмірі – 30000,00 грн. 
З урахуванням вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України необхідно здійснити перерозподіл судових витрат між сторонами, пропорційно розміру задоволених позовних вимог .
У судове засідання учасники справи не з?явилися, які належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи.
У відповідності до ч.5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення ,ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 12 червня 2025 року – скасувати.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» ( ЄДРПОУ 44559822), заборгованість за договором №4437267 від 02.03.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту в розмірі - 30 000,00 грн .
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» ( ЄДРПОУ 44559822) судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 630,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» ( ЄДРПОУ 44559822) витрати на правову допомогу у розмірі - 3000,00 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» ( ЄДРПОУ 44559822) на користь з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі - 3362,00 грн .
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя  О.Л. Дуковський 

Судді  Л.М. Дьомич

О.А. Письменний