Справа № 598/792/26
провадження № 3/598/262/2026 

ПОСТАНОВА
іменем України

"15" травня 2026 р.          м.Збараж
Суддя Збаразького районного суду Тернопільської області Щербата Г.Р., розглянувши матеріали, що надійшли від ВП №4 Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області, про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , 
за ч.1 ст.130 КУпАП,  
встановив:
До провадження Збаразького районного суду надійшли адміністративні матеріали про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. 
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №641985, «15.04.2026р. близько 21:31 год. в м.Збараж по вул.Грушевського водій  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2  керував транспортним засобом марки Шкода суперб д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння шкірних покривів обличчя, поведінка, що не відповідає дійсності, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився на місці події та у медичному закладі, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР – відмова особи, яка керує ТЗ від проходження до встановленому порядку огляду на стан алк., нарк. чи ін. сп`яніння або щодо вживання лікарських, за що відповідальність передбачена ст.130 ч.1 КУпАП».
ОСОБА_1 вину у вчиненому не визнає та подав клопотання про закриття провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Клопотання обґрунтовує тим, що поліцейським було порушено порядок проведення огляду на стан сп`яніння, встановлений Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а саме працівник поліції запропонував йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння не вказуючи на жодні ознаки та інші підстави, що були підставою для проведення такого огляду щодо нього. 
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
У відповідності до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
За змістом ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Також відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно п.2.1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 р. №1452/735, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за №1413/27858 (надалі Інструкція), за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №004837, ОСОБА_1 15 квітня 2026 року о приблизно о 21 годині 31 хвилин, керуючи транспортним засобом, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння шкірних покривів обличчя, поведінка, що не відповідає дійсності, на вимогу працівника патрульної поліції відмовився пройти огляд на стан сп`яніння на місці події та у медичному закладі.
Разом з тим, викладені у протоколі дані не відповідають встановленим у справі обставинам.
Так, із відеозапису нагрудної відеокамери працівника поліції, доданого до протоколу, вбачається, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом, виїхав від супермаркету АТБ під знак, в зв`язку з чим керований ним транспортний засіб наздоганяв службовий автомобіль патрульної поліції. Далі, автомобіль під керуванням ОСОБА_1 злетів в кувет висотою три метри, що встановлено із слів поліцейського, що міститься на відеозаписі. Внаслідок цього ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження і жалівся на сильну біль в області хребта, просив не садити його, а надати йому можливість перебувати у лежачому положенні та надати медичну допомогу. Надалі, за допомогою катери швидкої допомоги ОСОБА_1 був доставлений в медичний заклад, де йому була надана медичну допомогу. Із відеозапису нагрудної відеокамери працівника поліції вбачається, що на місці, де керований ОСОБА_1 транспортний засіб злетів у кувет, працівник поліції запитував водія чи вживав він алкогольні напої, на що ОСОБА_1 відповів ні. Надалі, поліцейський на місці події та у медичному закладі вимагав, щоб ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою Драгера, на що водій відмовився. Після цього працівник поліції притягнув його до відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України. Разом з тим, вказаний відеозапис не містить відомостей про те, яким чином інспектор поліції прийшов до переконання про наявність зазначених ним у протоколі ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння шкірних покривів обличчя, поведінка, що не відповідає дійсності.
Всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.
Згідно вимог ч.2 ст.251 КпАП України обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
При цьому суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до п.2 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно із ознаками описаними у цій Інструкції.
Згідно ч.1 ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Із вказаних норм вбачається, що законним огляд водіїв на стан відповідного виду сп`яніння є лише тоді, коли у діях цих осіб вбачаються чіткі ознаки конкретного виду сп`яніння, чи перебування під дією лікарських препаратів.
Така вимога поліцейського повинна бути підставною та узгоджуватися із приписами норм законів та підзаконних актів щодо наявності у водії ознак сп`яніння для пред`явлення цієї вимоги.
Наявність такої ознаки, як запах алкоголю з ротової порожнини у ОСОБА_1 із відеозапису встановити неможливо, та на цьому ж відеозаписі не відображено таких ознак сп`яніння у ОСОБА_1 : як нестійка хода, почервоніння шкірних покривів обличчя, поведінка, що не відповідає дійсності, про що вказано у протоколі про адміністративне правопорушення та в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, і такі ознаки працівником поліції водієві ОСОБА_1 не повідомлялися.
Поряд з цим, водій ОСОБА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП при спілкуванні з поліцейськими відповідно до обстановки, що відбувалася, поводив себе адекватно, відповідав на запитання поліцейських, виконував законні вимоги поліцейського.
Таким чином, в ході дослідження відеозапису, ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі не було виявлено, та його поведінка не вказувала на перебування його в стані алкогольного сп`яніння.
Виходячи зі змісту ст.ст.7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Частина друга ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно здобутих доказів.
Виходячи з основоположних засад диспозитивності, суд не може встановлювати інші фактичні обставини, окрім тих, які зазначені у протоколах про адміністративні правопорушення.
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.
Згідно ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), що передбачають: «ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».
Конституційний Суд України зауважує, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості.
Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що в притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП України, необхідно відмовити, а справу провадженням закрити за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення, оскільки відсутні належні допустимі докази керування 15 квітня 2026 року приблизно о 21 год. 31 хвилині по вул.Грушевського, м.Збараж, Тернопільського району, Тернопільської області водієм ОСОБА_1 транспортним засобом, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння шкірних покривів обличчя, поведінка, що не відповідає дійсності. Наданий до протоколу єдиний доказ – відеозапис, не дає змоги довести вину водія ОСОБА_1 у керуванні автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, та у неправомірній відмові пройти ним огляд на стан алкогольного сп`яніння. 
Вказаний висновок у даній справі узгоджується із висновком, викладеним Тернопільським апеляційним судом у постанові від 03 червня 2024 року у справі №598/816/24. 
На підставі наведеного та керуючись ч.1 ст.130, п.1 ч.1 ст.247, ст.284, ст.294 КУпАП, 
постановив: 

В притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП відмовити, а справу провадженням закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення в його діях. 
На дану постанову може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя:       Галина ЩЕРБАТА