ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

30 червня 2026 року	Справа №160/36381/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - 

УСТАНОВИВ:
23.12.2025 року представник ОСОБА_1 - Дзісь Андрій Романович звернувся через підсистему "Електронний суд" до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зарахування ОСОБА_1 періоду роботи з 01.01.2004 року по 31.05.2025 року до страхового стажу роботи у подвійному розмірі для обчислення розміру пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 01.01.2004 року по 31.05.2025 року до страхового стажу у подвійному розмірі для обчислення розміру пенсії та перерахувати пенсію починаючи з 20.11.2025 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 20.11.2025 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про зарахування періоду роботи у подвійному розмірі. 18.12.2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовило позивачу у зарахуванні періоду роботи з 01.01.2004 року по 31.05.2025 року у Комунальному некомерційному товаристві «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги ДОР» (на посадах санітарки, молодшої медичної сестри та дезінфектора), оскільки чинне законодавство не передбачає зарахування стажу роботи у психіатричних закладах у подвійному розмірі після 01.01.2004 року. З огляду на викладене, позивач вважає протиправною відмову відповідача у зарахуванні у подвійному розмірі згідно зі статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" спірного періоду трудової діяльності, що порушує її право на належне пенсійне забезпечення, тому просить задовольнити позов у повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.12.2025 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами з 13.01.2026 року. 
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
27.02.2026 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов письмовий відзив на позов, в якому відповідач заперечує проти даного адміністративного позову в повному обсязі з наступних підстав. ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком обчислену відповідно до Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі - Закон №1058). Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 року та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року (в редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин). Відповідно до ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. Після набрання чинності Закону України №1058, тобто з 01.01.2004 року, всі періоди страхового стажу враховуються в одинарному розмірі. Враховуючи вищезазначені норми законодавства, період роботи позивача в KHT “Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги ДОР” з 01.01.2004 року по 31.05.2025 року для розрахунку розміру пенсії обчислений в одинарному розмірі. Отже, страховий стаж позивача, зарахований по 31.05.2025 року, для розрахунку пенсії складає 49 років 2 місяці 7 днів. Враховуючи вищевикладене, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.03.2026 року клопотання представника відповідача щодо поновлення строку для надання відзиву у справі №160/36381/25 задоволено. Поновлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області строк на подання відзиву на позов. Прийнято до розгляду письмовий відзив на позов, який надійшов до суду 27.02.2026 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.06.2026 року продовжено строк розгляду адміністративної справи до 30.06.2026 року.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком обчислену відповідно до Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі - Закон №1058). 
При призначенні пенсії, відповідач не зарахував позивачу у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" періоди її роботи з 01.01.2004 року по 31.05.2025 року. 
У зв`язку із цим, 20.11.2025 року ОСОБА_1 звернулася з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з посиланням на правила статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", в якій просила зарахувати їй у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" періоди її роботи з 01.01.2004 року по 31.05.2025 року, здійснивши перерахунок та виплату пенсії недоотриманої пенсії з урахуванням проведених платежів. 
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №75421-57131/К-01/8-0400/25 від 18.12.2025 року позивачу відмовлено у перерахунку та зазначено наступне. Частиною четвертою статті 24 Закону № 1058 передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом (до 01.01.2004 року), зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовуєтеся виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. Відповідно до Закону України від 10 липня 2003 року № П10-ІУ “Про внесення зміни до статті 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення” (Закон № 1788), який набрав чинності з 15.08.2003 року, робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СПІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патологоанатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі. Враховуючи вищезазначені норми законодавства, період Вашої роботи в КНТ “Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги ДОР” з 01.01.2004 року по 31.05.2025 року для розрахунку розміру пенсії обчислений в одинарному розмірі. Отже, страховий стаж, зарахований по 31.05.2025 року, для розрахунку пенсії складає 49 років 2 місяці 7 днів. Також зазначено, що на підставі довідки від 23.05.2025 року № 39 стаж роботи з 01.01.2004 року по 24.11.2009 року зараховано до страхового стажу як робота за Списком № 2. Пільгова робота за Списком № 2 дає право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, але при обчисленні індивідуального коефіцієнту стажу додатково не зараховується і на розмір пенсії не впливає.
Не погоджуючись із відмовою відповідача зарахувати у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" періоди роботи позивача з 01.01.2004 року по 31.05.2025 року та здійснити перерахунок пенсії, позивач звернулася до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
Відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ, робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Перелік закладів та установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909.
Постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (далі - Перелік № 909).
За змістом розділу 2 «Охорона здоров`я» Переліку № 909, до закладів і установ охорони здоров`я відносяться лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, санаторно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри, аптеки, аптечні кіоски, аптечні магазини, контрольно-аналітичні лабораторії, медико-соціальні експертні комісії, бюро судово-медичної експертизи, медичні відділи протезних підприємств.
Згідно розділу 2 Переліку № 909, право на пенсію за вислугу років мають лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад).
Згідно Приміток 2 і 3 до Переліку № 909, робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від відомчої належності закладів і установ; робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про психіатричну допомогу», психіатрична допомога - комплекс спеціальних заходів, спрямованих на обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медичну та психологічну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин.
Фахівець - медичний працівник (лікар, медична сестра, фельдшер), психолог, соціальний працівник та інший працівник, який має відповідну освіту та спеціальну кваліфікацію і бере участь у наданні психіатричної допомоги.
Заклад з надання психіатричної допомоги - психіатричний, наркологічний чи інший спеціалізований заклад охорони здоров`я, центр, відділення, кабінет тощо, інші заклади та установи будь-якої форми власності, діяльність яких пов`язана з наданням психіатричної допомоги.
Амбулаторна психіатрична допомога - психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, в амбулаторних умовах.
Стаціонарна психіатрична допомога - психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, і надається в стаціонарних умовах понад 24 години підряд.
Отже, лікувально-виробниче об`єднання «Дніпропетровський міжобласний клінічний психоневрологічний центр» (яке було реорганізовано в Комунальне некомерційне підприємство “"Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги" Дніпропетровської обласної ради”) як лікарняний заклад призначений для надання психіатричної допомоги і в розумінні ст. 60 Закону № 1788 є закладом з надання психіатричної допомоги.
Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
У пункті 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Таким чином, законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Наказом № 76 від 05.03.2001 року Лікувально-виробниче об`єднання «Дніпропетровський міжобласний клінічний психоневрологічний центр» перейменовано у лікувальне об`єднання «Дніпропетровський комунальний міжобласний клінічний психоневрологічний центр»; Лікувальне об`єднання Дніпропетровський комунальний міжобласний клінічний психоневрологічний центр" перейменовано в комунальний заклад «Дніпропетровська обласна клінічна психіатрична лікарня» (наказ №100 від 05.04.2004 року); Комунальний заклад «Дніпропетровська обласна клінічна психіатрична лікарня» перейменовано в комунальний заклад «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня Дніпропетровської обласної ради» (наказ №250 від 16.11.2010 року); Комунальний заклад «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня" Дніпропетровської обласної ради» реорганізовано шляхом перетворення в комунальне підприємство «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради" (наказ № 1 від 02.07.2018 року); Комунальне підприємство «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради" перейменовано в комунальне підприємство «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» (наказ № 1 від 28.12.2019 року).
Як убачається із копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 15.09.1987 року, остання працювала у період з 29.06.1992 по 31.05.2025 року працювала у КНТ «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги ДОР» (назва після перейменування) на посадах санітарки, молодшої медичної сестри та дезінфектора.
Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не зараховано період роботи позивача з 01.01.2004 року по 31.05.2025 року у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки протягом спірного періоду позивач працювала у Лікувально-виробничому об`єднанні «Дніпропетровський міжобласний клінічний психоневрологічний центр» (який було реорганізовано в Комунальне некомерційне підприємство “"Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги" Дніпропетровської обласної ради”), тобто у лікарняному закладі призначеному для надання психіатричної допомоги, який, в розумінні ст. 60 Закону № 1788, є закладом з надання психіатричної допомоги.
Враховуючи вищенаведене, з метою забезпечення належного та ефективного відновлення порушених прав суд вважає за необхідне визнати протиправною відмову позивача необхідно Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зарахування ОСОБА_1 періоду роботи з 01.01.2004 року по 31.05.2025 року до страхового стажу роботи у подвійному розмірі для обчислення розміру пенсії та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 01.01.2004 року по 31.05.2025 року до страхового стажу у подвійному розмірі для обчислення розміру пенсії та перерахувати і виплатити пенсію починаючи з 20.11.2025 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
Частиною першою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Згідно з частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно із статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд зробив висновок, що позовні вимоги підлягають задоволенню судом. 
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, тому судові витрати в розмірі 968,96 грн. підлягають стягненню на користь позивача з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань.
Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 255, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,- 
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною відмову позивача необхідно Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зарахування ОСОБА_1 періоду роботи з 01.01.2004 року по 31.05.2025 року до страхового стажу роботи у подвійному розмірі для обчислення розміру пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, код ЄДРПОУ 21910427) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) період роботи з 01.01.2004 року по 31.05.2025 року до страхового стажу у подвійному розмірі для обчислення розміру пенсії та перерахувати і виплатити пенсію починаючи з 20.11.2025 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, код ЄДРПОУ 21910427) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 968,96 грн. 
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Серьогіна