Справа № 132/3866/25
Провадження № 2-а/132/7/26

Рішення
Іменем України

09 червня 2026 року Калинівський районний суд Вінницької області 
в складі головуючого судді Павленко І.В. 
за участю секретаря судового засідання Олійник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Калинівка за правилами спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП НПУ, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: поліцейський взводу 2 роти 2 батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району Управління патрульної поліції у Вінницькій області Слободянюк Максим Анатолійович, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:
До Калинівського районного суду Вінницької області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП НПУ, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: поліцейський взводу 2 роти 2 батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району Управління патрульної поліції у Вінницькій області Слободянюк М.А., про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕНА № 6120037 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 340 гривень. 
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 09 листопада 2025 року поліцейським взводу 2 роти 2 батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області ДПП НПУ Слободянюком Максимом Анатолійовичем винесено постанову серії ЕНА № 6120037 про притягнення водія ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 340 гривень.
Відповідно до тексту постанови, 09.11.2025 о 21:17 на 280 км автодороги М-21 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з непрацюючою лівою фарою ближнього світла в темну пору доби, чим порушив п. 31.4.3 Правил дорожнього руху України.
Зазначена постанова є протиправною, необґрунтованою та підлягає скасуванню з огляду на наступне. 
09.11.2025 ОСОБА_1 рухався автомобілем додому. Під час руху відбулося раптове перегорання лампи лівої фари ближнього світла. Після зупинки ОСОБА_1 повідомив інспектору, що лампочка перед початком руху автомобіля перебувала у справному стані, перегоріла в дорозі, а саме в момент зупинки його транспортного засобу при перемиканні з режиму дальнього на ближнє світло фар. 
Однак, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6120037 від 09.11.2025 року, його було притягнуто за порушення п. 31.4.3.в.ПДР до відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.
У діях ОСОБА_1 вина відсутня, оскільки несправність лівої фари виникла раптово під час руху. Після виявлення несправності, ОСОБА_1 не мав технічної можливості усунути її на місці зупинки, а тому, керуючись пунктом 31.5 Правил дорожнього руху, мав право слідувати до місця постійної стоянки найкоротшим шляхом, що повністю узгоджується з вимогами законодавства.
В оскаржуваній постанові відповідач обмежився лише констатацією факту непрацюючої фари, залишивши поза увагою пояснення ОСОБА_1 про раптовість виникнення цієї несправності в дорозі. Посадова особа не врахувала відсутність у діях водія умислу чи необережності, а також проігнорувала передбачене пунктом 31.5 Правил дорожнього руху право на проїзд до місця стоянки за неможливості усунути несправність на місці.
Таким чином, висновок про наявність у діях водія порушення є передчасним, а постанова необґрунтованою. 
Оскільки під час розгляду справи не було доведено вини ОСОБА_1 , а обставини, що виключають адміністративну відповідальність наявні, постанова підлягає скасуванню.
Ухвалою суду від 21 листопада 2025 року адміністративний позов прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.
06 січня 2026 року до суду від представника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Грінченка Д.М. надійшов відзив, згідно якого відповідач позов не визнає, просить у задоволенні позову відмовити, оскільки вважає, що розглядаючи дану справу інспектор діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. Встановивши всі обставини правопорушення, інспектором було прийнято правомірне рішення про притягнення водія ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та в подальшому винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕНА № 6120037 від 09.11.2025 року за ч.1 ст.121 КУпАП. На підтвердження правомірності дій капрала поліції Слободянюка М.А. долучає до відзиву на позов відео з портативного відеореєстратора поліцейських. А тому оскаржувана постанова є правомірною, обґрунтованою та такою, що не підлягає скасуванню, у зв`язку із чим, у задоволенні позову ОСОБА_1 просив відмовити в повному обсязі.
В судовому засіданні позивач  ОСОБА_1  заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Представник відповідача Грінченко Д.М. в судовому засіданні заявлені позивачем позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні, посилаючись на обставини, які зазначені у поданому відзиві.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: поліцейський взводу 2 роти 2 батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району Управління патрульної поліції у Вінницькій області Слободянюк М.А. в судовому засіданні заявлені позивачем позовні вимоги не визнав. В задоволенні заявлених позовних вимог ОСОБА_1 просить відмовити в повному обсязі. 
З`ясувавши обставини справи та дослідивши подані письмові докази, заслухавши пояснення сторін у справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.
Так, згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).
За змістом ст. 251 КУпАП (зі змінами), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Судом встановлено, що відповідно до постанови поліцейського взводу 2 роти 2 батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району Управління патрульної поліції у Вінницькій області Слободянюка М.А серії ЕНА № 6120037 від 09.11.2025 водій ОСОБА_1 09.11.2025 року о 21:17 на 280 км автодороги М-21 керував транспортним засобом з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби, чим порушив п.31.4.3 (в) ПДР керування транспортним засобом з несправними зовнішніми світловими приладами.
Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення положень ч.1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.
Фактично перед судом поставлені такі питання: оцінити можливість притягнення водія до відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП за дії, які він вчинив неумисно (з необережності), а також оцінити фактичні обставини справи на предмет того, чи дійсно у цій справі водій ТЗ не міг знати про непрацюючу фару.
У відповідності до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які стосуються правил дорожнього руху, зокрема ч.1 ст. 121 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Згідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Згідно зі ст.31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевіряти документи особи, опитувати осіб, зупиняти транспортні засоби, застосовувати технічні прилади та технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону № 3353-XII встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - Правила дорожнього руху).
Згідно з п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 1ст. 121 КУпАП).
Відповідно до п. 31.1 ПДР технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та правил технічної експлуатації.
Пункт 31.4 Правил дорожнього руху передбачає заборону експлуатації транспортних засобів згідно із законодавством за наявності перерахованих у даному пункті технічних несправностей. Зокрема, відповідно до п.31.4.3 (в) забороняється експлуатація транспортного засобу, у разі, якщо не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.
Адміністративним правопорушенням, відповідно до ч. 1 ст. 121 КУпАП визначається керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла у темну пору доби, за наслідком чого і був зупинений працівниками поліції та притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП.
Стаття 10 КУпАП визначає, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Суд погоджується, що суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи не прямого умислу та настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала умислу на керування транспортним засобом із непрацюючою фарою.
Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Усвідомлення означає не лише розуміння фактичних обставин вчиненого діяння, які стосуються предмета, об`єктивної сторони складу конкретного правопорушення, а й розуміння його суспільної небезпеки. Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Недоведеність суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення тягне за собою недоведеність складу такого правопорушення у цілому.
Безумовно, якщо технічна несправність ТЗ виникла вже під час руху без вини водія, такий не несе адміністративну відповідальність, якщо не доведено, що водій знав про таку несправність до його зупинки поліцією.
Судом досліджено відеозапис з нагрудних камер відеоереєстраторів патрульних, наданого разом із відзивом на позовну заяву Департаментом патрульної поліції Національної поліції України, де підтверджується факт керування водієм ОСОБА_1 автомобілем у темну пору доби із технічною несправністю зовнішніх світлових приладів, а саме не горіла ліва фара ближнього світла. Було розпочато розгляд справи про адміністративне правопорушення, ознайомлено водія з правами і обов`язками, повідомлено про суть порушення, причину зупинки та отримані пояснення водія по суть вчиненого порушення, вручення водію постанови.
Таким чином, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи факт порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.п. 31.4.3 (в) ПДР України.
Також суд враховує, що водія було зупинено о 21.17 годині, у листопаді місяці, тобто дійсно у темну пору доби.
Хоча водієм зазначався той факт, що перед виїздом ним було перевірено технічний стан автомобіля, будь-які докази, які б це могли підтвердити, працівникам поліції та суду надано не було.
Окрім того, згідно з п. 31.5 ПДР, у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.
Дані вимоги ПДР України, про готовність виконання яких повідомив водій ОСОБА_1 працівникам поліції для забезпечення можливості не притягувати його до адміністративної відповідальності, стосуються надання змоги водію здійснювати подальше керування таким транспортним засобом, однак не звільняють його від адміністративної відповідальності за вже вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП України.
На механічному транспортному засобі, що рухається з технічними несправностями, якщо такий рух не заборонено цими Правилами, повинна бути ввімкнена аварійна світлова сигналізація (п.9.9 ПДР України).
При цьому суд враховує, що за наявності поломки у дорозі, яка дійсно може статись з будь-ким, водій ТЗ має це врахувати та рухатися із аварійною світловою сигналізацією.
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 121 КУпАП є встановлення факту керування транспортним засобом із технічною несправністю, а саме несправним зовнішнім світловим приладом.
Аналогічна позиція викладена постановою Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18.10.2019 в справі № 177/213/17.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Згідно зі ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків.
Згідно з положеннями ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, однак, разом з тим, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд у відповідності до ст. 90 цього ж Кодексу оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Таким чином, шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку доведення, суд прийшов до висновку, що обставини, викладені в позовній заяві ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження.
Отже, на переконання суду, постанова серії ЕНА № 6120037 від 09.11.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП за порушення правил дорожнього руху та накладення на нього адміністративного стягнення, є законною, правомірною, винесеною у відповідності до норм чинного законодавства та не підлягає скасуванню.
Частиною третьою статтею 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Крім того, суд звертає увагу на те, що частинами 1, 2 статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлено Законом України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року №3674-VІ (зі змінами та доповненнями), відповідно до ст. 1 якого судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 246 КАС України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.
Оскільки позов задоволенню не підлягає, то судові витрати слід залишити за позивачем.
На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст. ст. 7, 9,33, ч. 1 ст.121,ст.ст. 222,245, 247, 251,258, 268, 287 КУпАП, ст.ст. 2, 20, 72-77, 90, 132, 229, 241- 243,246,250,271,286 КАС України, ЗУ «Про Національну поліцію», Правилами Дорожнього руху України, суд, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП НПУ, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: поліцейський взводу 2 роти 2 батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району Управління патрульної поліції у Вінницькій області Слободянюк Максим Анатолійович, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відмовити.
Судові витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складений 12.06.2026.

Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, код ЄДРПОУ 40108646, адреса місцезнаходження: 03048, місто Київ, вулиця Федора Ернста, будинок 3. 

СУДДЯ І.В. Павленко