ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

17 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/10051/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Шальєвої В.А.,
суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є., 
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Енергетичної митниці на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 січня 2026 року (суддя Артоуз О.О., повне судове рішення складено 15 січня 2026 року) в справі №280/10051/25 за позовом приватного малого підприємства «Фірма «Демаркет Б-ХХ» до Енергетичної митниці визнання протиправними та скасування рішень, 

ВСТАНОВИВ:

Приватне мале підприємство «Фірма «Демаркет-Б-ХХ» (далі – ПМП «Фірма «Демаркет Б-ХХ») звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Енергетичної митниці про:
визнання протиправним і скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA903000/2025/000437/2 від 29 жовтня 2025 року;
визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA903110/2025/000160.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15 січня 2026 року позов задоволено.
Визнано протиправним і скасовано рішення Енергетичної митниці про коригування митної вартості товарів №UA903000/2025/000437/2 від 29.10.2025 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA903110/2025/000160.
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Щодо платіжної інструкції в іноземній валюті від 21.10.2025 № 107 звертає увагу, що надана до митного оформлення платіжна інструкція взагалі не містить підпису відповідальної особи ні власноручного, ні електронного, що є порушенням пп. 13 п. 14 розділу ІІ Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого постановою Національного банку України від 28.07.2008 № 216, тобто позивачем порушено пункт 4 частини 2 статті 53 МК України та не надано документів для підтвердження заявленої митної вартості 
Щодо інвойсів з третіми особами вказує, що митним органом вказано вимоги законодавства з питань митної справи, відповідно до яких запропоновано надати документи, при цьому, жодний нормативно-правовий акт не містить вимоги деталізувати, які саме інвойси з третіми особами повинні бути надані до митного оформлення. 
Щодо біржових котирувань зауважує, що в 33 графі рішення вказано на розбіжності в поданих документах, а також зазначено, про те, що у зв`язку з тим, що товар є біржовим необхідно подати відповідні документи для підтвердження об`єктивності задекларованої вартості товару. Вважає, що суд першої інстанції не застосував норму матеріального права, а саме пункт 2 частини другої статті 52 МК України. 
Щодо транспортних витрат вказує, що відповідачем надано інформацію, що транспортні витрати у інших суб`єктів ЗЕД у разі однакової країни відправлення, країни виробника, однакового відправника, коду товару згідно з УКТЗЕД, однакових умов поставки та однакового пункту пропуску на кордоні складає 90000-100000 грн, тоді як відповідно до інформації рахунку на оплату від 23.10.2025 № 19087 на маршрут TEKIRDAG (Туреччина) – п/п «Рені Джюрджюлешть» транспортні витрати складають 67 716,60 грн. 
Також зауважує, що спірне рішення містить пояснення щодо часу експорту, умов поставки, хімічного складу, кількості, а суд першої інстанції не зазначив, які інші пояснення повинні бути зазначені. 
Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 07 грудня 2023 року між компанією Likit Kimya San. ve Tic.A.S. (Turkey) (продавець) та ПМПФ "ДЕМАРКЕТ Б-ХХ" (покупець) укладено контракт № 07122023, за умовами якого позивач придбав хімічну продукцію. 
Основні умови поставки вказані у відповідному додатку згідно Інкотермс 2020 для кожної окремої поставки. Умови поставки вказані у відповідних додатках до чинного договору (п. 3 Контракту).
Основними умовами оплати є 100% передоплата, якщо інше не зазначено в рахунку – фактурі, які мають переважну силу (п. 4.2 Контракту).
Усі витрати за Туреччиною покладаються на рахунок покупця, у Туреччині - на рахунок продавця (п. 4.3 Контракту).
Валюта Контракту – долари США (п. 4.5 Контракту).
Положеннями п. 8 Контракту визначено, що даний Контракт діє до 31.12.2024 або до повного виконання зобов`язань кожної сторони.
Додатковою угодою № 3 від 16.09.2025 внесено зміни до п. 4.5 Контракту щодо валюти договору та п. 12.
Додатком № 13 від 16.09.2025 до Контракту передбачено поставку метанола у загальній кількості 24 мт на загальну суму 7440,00 Євро. Умови поставки FCA-Tekirdag, Туреччина згідно з правилами Інкотермс у редакції 2020 року. Умови оплати: 100% передоплати. Пакування: налив. Строк поставки: товар повинен бути готовий до відвантаження протягом 2 днів від дати отримання передоплати продавцем.
Товар оплачено на підставі рахунку-проформи від 16.09.2025 № REX25-280 платіжною інструкцією в іноземній валюті від 21.10.2025 № 107.
З метою здійснення митного оформлення товару, позивачем було подано митну декларацію № 25UA903110003196U0 від 28.10.2025.
Визначення митної вартості товару було здійснено позивачем за основним (першим) методом, тобто за ціною товарів, які імпортуються (вартість операції).
До даної митної декларації уповноваженою особою позивача до митного оформлення було надано митному органу документи, перелік яких зазначений в гр.44 митної декларації.
Під час здійснення митного контролю митним органом розпочато консультацію з декларантом та запропоновано надати документи, що підтверджують заявлену митну вартість. За результатами опрацювання поданих до митного оформлення документів встановлено розбіжності та запропоновано підприємству протягом 10 календарних днів надати додаткові документи на підтвердження вартості перевезення товару з врахуванням вимог наказу № 599, та усунення виявлених обставин і надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, згідно з переліком ч. 3 ст. 53 МКУ, а саме: - договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; - рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); - рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); - виписку з бухгалтерської документації; -ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Уповноваженою особою декларанта на вимогу митниці листом від 29.10.2025 додатково надано митниці банківський документ для підтвердження оплати за товар за інвойсом від 16.09.2025 №REX25-280 - платіжну інструкцію в іноземній валюті №107 від 21.10.2025 на суму 7440,0 Євро; проформу - інвойс від 16.09.2025 №REX25-280 - комерційний інвойс №LKT2025000000977 від 23.10.2025, Е-Fatura № LKT2025000000977 від 23.10.2025, Т1 №25TR590900007352M1 від 24.10.2025, договір з перевізником №1207СК від 15.07.2016. Крім того, позивачем додатково було надано документи: - банківський документ для підтвердження оплати за товар - платіжна інструкція в іноземній валюті №107 від 21.10.2025 на суму 7440,0 Євро з електронним підписом, транспортну заявку №6 від 23.10.2025 з зазначенням маршруту перевезення, фрахтової суми - комерційна пропозиція від 15.09.2025, прайс-лист від 15.09.2025, довідку про транспортні витрати №241025_366 від 24.10.2025 з вказаним маршрутом та його протяжністю (км), а також інформацію щодо страхування вантажу - лист від постачальника від 29.10.2025.
За результатами здійснення контролю правильності визначення заявленої декларантом митної вартості товарів посадовою особою митниці прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA903000/2025/000437/2 від 29.10.2025, згідно якого загальна митна вартість задекларованого товару скоригована митницею за другорядним методом визначення митної вартості - резервний метод, згідно з положеннями ст. 64 МК України. 
Рішення №UA903000/2025/000437/2 від 29.10.2025 обґрунтовано, зокрема тим, що митна вартість імпортованих товару не може бути визнана за рівнем, визначеним декларантом. Відповідно до ч.3 ст.53 МКУ, документи, подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та містять розбіжності, а саме: 
відповідно до додатку від 16.09.2025 № 13 до контракту від 07.12.2023 № 07122023 передбачено, що умовами платежу є 100% передоплата. Для підтвердження ціни, що фактично сплачена за оцінюваний товар, декларантом до митного оформлення подано платіжну інструкцію в іноземній валюті від 21.10.2025 № 107 на суму 7 440,00 євро. В графі 70 наявне посилання на контракт від 07.12.2023 № 07122023 та на проформу-інвойс від 16.09.2025 № REX25-280, але відсутнє посилання на додаток до контракту. Також, проформа-інвойс від 16.09.2025 № REX25-280 не містить посилання на контракт, тому все вище зазначене ускладнює ідентифікацію оплати імпортованої партії товару. Постановою правління Національного банку України від 28.07.2018 № 216 (у редакції постанови Правління Національного банку України від 25.08.2022 №189) “Про затвердження Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах” (далі- Постанова № 216) встановлені правила заповнення реквізиту “Призначення платежу” таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіжну операцію та документи, на підставі яких вона здійснюється. Також, пунктом 13 Постанови № 216 визначено, що платіжна інструкція в іноземній валюті має містити обов`язкові підпис (и) [власноручний(і)/електронний(і)] відповідальної (их) особи (іб) платника, яка (і) відповідно до законодавства України має (ють) право розпоряджатися рахунком, тому дані платіжні інструкції в іноземній валюті не можуть бути взяті до уваги, як документи, що підтверджують факт оплати за оцінюваний товар. Зазначена платіжна інструкція в іноземній валюті оформлена без дотримання вимог, визначених в Постанові № 216, оскільки не має відповідного підпису. У зв`язку з чим під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості оцінюваного товару не підтверджено банківським платіжним документом ціну товару фактично сплаченої або яка підлягає сплаті. Отже, з урахуванням зазначеного, на даний момент декларантом документально не підтверджено заявлену за МД № 25UA90
поставка товару здійснюється відповідно до додатку від 16.09.2025 № 13 до контракту від 07.12.2023 № 07122023, укладеного з LIKIT KIMYA SAN. VE TIC. A.S. (Туреччина). При цьому, виробником товару у графі 31 МД (ел. інвойс) заявлено компанію SOCAR, країна виробництва Азербайджан. Отже, у даній зовнішньоекономічній операції вбачається наявність посередницьких договорів (договорів з третіми особами), що має вплив на числові значення складових митної вартості та ціни, яка сплачена або підлягає сплаті. Інвойси з третіми особами до митного оформлення для підтвердження митної вартості не надано, оскільки оцінюваний товар, який є біржовим товаром, то відповідно до пункту 2 частини 2 статті 52 МКУ декларант зобов`язаний подавати достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватись на об`єктивних, документально підтверджених даних що піддаються обчисленню. Інформації з даного питання не надано. 
згідно з пунктом 2.3 договору про надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні від 15.07.2016 № 1207СК, замовник інформує перевізника про об`єми вантажу не пізніше 24 годин до початку перевезення. Інформація передається замовнику у вигляді заявки, яка містить інформацію: час та точну адресу місця завантаження та розвантаження із зазначенням контактних телефонів, маршруту руху, необхідний рухомий склад, відомості про вантаж, строки поставки вантажу, особливості перевезення конкретного вантажу, інші додаткові інструкції. Відповідно до пункту 5.2. договору про надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні від 15.07.2016 № 1207СК вартість перевезення вантажу зазначається в заявці, яка є невід`ємною частиною договору, згідно цін попередньо обумовлених сторонами. До митного оформлення заявку на перевезення не надано. Для підтвердження вартості транспортування оцінюваного товару до митного оформлення надано рахунок від 23.10.2025 № 19087, що не містить відомості щодо вартості складових транспортних витрат. Зазначений рахунок не містить інформацію щодо маршруту перевезення та його протяжності. Також, відповідно до інформації рахунку на оплату від 23.10.2025 № 19087 на маршрут TEKIRDAG (Туреччина) – п/п “Рені Джюрджюлешть” транспортні витрати складають 67 716,60 грн, а згідно наявної інформації у митниці при перевезенні подібного товару за даним маршрутом, транспортні витрати складають від 90 000,00 грн, що може свідчити про декларування транспортних витрат не у повному обсязі;
товар поставляється на умовах поставки FCA Tekirdag, що може свідчити про наявність страхування Покупцем товару (є хімічно-активною речовиною) з високим рівнем небезпеки за кордоном. Разом з тим декларантом до митного оформлення не надано страхових документів чи відомостей щодо страхування Покупцем товару або відсутності такого до моменту перетину товаром митного кордону України. Тобто, декларантом не надано усіх відомостей щодо складових митної вартості товару;
відповідно до правил Інкотермс термін FCA означає, що продавець здійснює поставку товару покупцю одним з двох способів: коли названим місцем поставки товарів є приміщення продавця; коли назване місце є іншим, куди товари поставляються. Поставка вважається здійсненою також: коли товар завантажений на транспортний засіб, наданий покупцем, якщо названим місце є приміщення продавця; у будь-якому іншому разі, коли товар надано у розпорядження перевізника чи іншої особи, які призначені покупцем, на транспортному засобі продавця і готовим до розвантаження. З огляду на те, що відправником оцінюваного товару є компанія LIKIT KIMYA SAN. VE TIC. A.S. ISTANBUL, TURKIYE, а місце завантаження згідно з CMR від 23.10.2025 № б/н вказана Туреччина (без зазначення конкретного місця завантаження), а відповідно додатку від 16.09.2025 № 13 до контракту від 07.12.2023 № 07122023 умовами поставки є FCA Tekirdag, то навантаження товару повинно було здійснюватися за рахунок покупця. Проте, в графі 21 декларації митної вартості, поданої до ЕМД від 28.10.2025 № 25UA903110003196U0, відсутні відомості про витрати, понесені на навантаження оцінюваного товару. Таким чином, декларантом не підтверджено повноту включення до ціни, що фактично сплачена за оцінюваний товар, складових митної вартості, зокрема, визначених пунктом 6 частини десятої статті 58 Кодексу;
відповідно до CMR від 23.10.2025 № б/н наданої при митному оформленні завантаження товару на транспортний засіб здійснено 23.10.2025, а митне оформлення в країні експорту здійснено 24.10.2025 згідно Т1 від 24.10.2025 № 25TR590900007352M1. Згідно з пунктом договору про надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні від 15.07.2016 № 1207СК замовник несе відповідальність за простій транспортного засобу у вигляді штрафу в розмірі 800,0 грн, за кожну добу простою. До митного оформлення не надано інформації щодо нарахування або сплати даного штрафу за простій транспортного засобу. Таким чином, декларантом не надано всі достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватись на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. 
При коригуванні за основу взято митну вартість 0,444 EUR/кг подібного товару, оформленого у митному відношенні за митною декларацією від 27.10.2025 № 25UA903020010069U4. При визначенні подібності товару враховувались наступні чинники: час експорту в Україну оцінюваного товару максимально наближений до часу експорту в Україну подібного товару (CMR дата - 21.10.2025); оцінюваний та подібний товар мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції та вважаються комерційно взаємозамінними (схожі фізико-хімічні характеристики; схожий фракційний склад; однакова назва та призначення – метанол синтетичний (метиловий спирт) 99,98%; оцінюваний товар ввезено приблизно в тій же кількості, що й подібний товар (23 000,0 кг) та на одних й тих самих умовах поставки FCA Tekirdag. Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 52 МКУ декларант має право письмово звернутись до митного органу щодо випуску товару у вільний обіг під надання гарантій у порядку встановленому законодавством. Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 52 МКУ, декларант має право у порядку визначеному главою 4 МКУ оскаржити рішення митного органу щодо коригування митної вартості.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з не доведення відповідачем належними та допустимими доказами наявності у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари, та відповідно, не спростування правильності визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивної можливості застосування основного методу визначення митної вартості. 
Суд визнає приведений висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ПМП «Фірма «Демаркет Б-ХХ» 28 жовтня 2025 року подано до Енергетичної митниці ЕМД №25UA903110003196U0 з метою здійсненні митного оформлення товару - метанолу у загальній кількості 24 мт на загальну суму 7440,00 євро, умови поставки - FCA-Tekirdag, Туреччина, згідно з Інкотермс 2020.
Товар отримано позивачем за контрактом № 07122023, укладеним 07 грудня 2023 року ПМП «Фірма «Демаркет Б-ХХ» як покупцем та компанією Likit Kimya San. ve Tic.A.S. (Turkey) як продавцем, додатку № 13 від 16 вересня 2025 року, відповідно до якого умови оплати - 100% передоплата; пакування: налив. 
Товар оплачено на підставі рахунку-проформи від 16 вересня 2025 року № REX25-280 платіжною інструкцією?в іноземній валюті від 21 жовтня 2025 року № 107. 
До митної декларації декларантом з метою підтвердження митної вартості додано документи, зазначені в графі 44 МД. 
Митна вартість товару декларантом визначена на основним методом визначення митної вартості – за ціною договору (контракту) відповідно до статті 58 Митного кодексу України.
Митним органом надіслано позивачеві повідомлення, в якому запропоновано подати додаткові документи щодо підтвердження митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, а саме договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; - рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); - рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); - виписку з бухгалтерської документації; -ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Декларантом листом від 29 жовтня 2025 року надано митному органу банківський документ для підтвердження оплати за товар за інвойсом від 16.09.2025 №REX25-280 - платіжну інструкцію в іноземній валюті №107 від 21.10.2025 на суму 7440,0 євро; проформу - інвойс від 16.09.2025 №REX25-280 - комерційний інвойс №LKT2025000000977 від 23.10.2025, Е-Fatura № LKT2025000000977 від 23.10.2025, Т1 №25TR590900007352M1 від 24.10.2025, договір з перевізником №1207СК від 15.07.2016. Крім того, позивачем додатково було надано документи: - банківський документ для підтвердження оплати за товар - платіжна інструкція в іноземній валюті №107 від 21.10.2025 на суму 7440,0 Євро з електронним підписом, транспортну заявку №6 від 23.10.2025 з зазначенням маршруту перевезення, фрахтової суми - комерційна пропозиція від 15.09.2025, прайс-лист від 15.09.2025, довідку про транспортні витрати №241025_366 від 24.10.2025 з вказаним маршрутом та його протяжністю (км), а також інформацію щодо страхування вантажу - лист від постачальника від 29.10.2025.
Енергетично митницею 29 жовтня 2025 року прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA903000/2025/000437/2, яким вартість товару скоригована митницею за другорядним методом визначення митної вартості (резервним методом 2-ґ). 
Крім того, митним органом видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA903110/2025/000160.
Підставою для коригування митної вартості митним органом вказано те, що документи не містять всіх відомостей, необхідних для визначення митної вартості, та містять розбіжності, зокрема:
1) відповідно до додатку від 16.09.2025 № 13 до контракту від 07.12.2023 № 07122023 передбачено, що умовами платежу є 100% передоплата. Для підтвердження ціни, що фактично сплачена за оцінюваний товар, декларантом до митного оформлення подано платіжну інструкцію в іноземній валюті від 21.10.2025 № 107 на суму 7 440,00 євро. В графі 70 наявне посилання на контракт від 07.12.2023 № 07122023 та на проформу-інвойс від 16.09.2025 № REX25-280, але відсутнє посилання на додаток до контракту. Також, проформа-інвойс від 16.09.2025 № REX25-280 не містить посилання на контракт, тому все вище зазначене ускладнює ідентифікацію оплати імпортованої партії товару. платіжна інструкція в іноземній валюті оформлена без дотримання вимог, визначених в Постанові № 216, оскільки не має відповідного підпису. У зв`язку з чим під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості оцінюваного товару не підтверджено банківським платіжним документом ціну товару фактично сплаченої або яка підлягає сплаті. Отже, з урахуванням зазначеного, на даний момент декларантом документально не підтверджено заявлену за МД № 25UA903110003196U0 митну вартість, що базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті, та не надано усіх документів відповідно до частини 2 статті 53 МКУ;
2) поставка товару здійснюється відповідно до додатку від 16.09.2025 № 13 до контракту від 07.12.2023 № 07122023, укладеного з LIKIT KIMYA SAN. VE TIC. A.S. (Туреччина). При цьому, виробником товару у графі 31 МД (ел. інвойс) заявлено компанію SOCAR, країна виробництва Азербайджан. Отже, у даній зовнішньоекономічній операції вбачається наявність посередницьких договорів (договорів з третіми особами), що має вплив на числові значення складових митної вартості та ціни, яка сплачена або підлягає сплаті. Інвойси з третіми особами до митного оформлення для підтвердження митної вартості не надано, оскільки оцінюваний товар, який є біржовим товаром, то відповідно до пункту 2 частини 2 статті 52 МКУ декларант зобов`язаний подавати достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватись на об`єктивних, документально підтверджених даних що піддаються обчисленню. Інформації з даного питання не надано;
3) до митного оформлення заявку на перевезення не надано. Для підтвердження вартості транспортування оцінюваного товару до митного оформлення надано рахунок від 23.10.2025 № 19087, що не містить відомості щодо вартості складових транспортних витрат. Зазначений рахунок не містить інформацію щодо маршруту перевезення та його протяжності. Також, відповідно до інформації рахунку на оплату від 23.10.2025 № 19087 на маршрут TEKIRDAG (Туреччина) – п/п “Рені Джюрджюлешть” транспортні витрати складають 67 716,60 грн, а згідно наявної інформації у митниці при перевезенні подібного товару за даним маршрутом, транспортні витрати складають від 90 000,00 грн, що може свідчити про декларування транспортних витрат не у повному обсязі;
4) товар поставляється на умовах поставки FCA Tekirdag, що може свідчити про наявність страхування покупцем товару (є хімічно-активною речовиною) з високим рівнем небезпеки за кордоном. Разом з тим декларантом до митного оформлення не надано страхових документів чи відомостей щодо страхування покупцем товару або відсутності такого до моменту перетину товаром митного кордону України. Тобто, декларантом не надано усіх відомостей щодо складових митної вартості товару;
5) оскільки відправником оцінюваного товару є компанія LIKIT KIMYA SAN. VE TIC. A.S. ISTANBUL, TURKIYE, а місце завантаження згідно з CMR від 23.10.2025 № б/н вказана Туреччина (без зазначення конкретного місця завантаження), а відповідно додатку від 16.09.2025 № 13 до контракту від 07.12.2023 № 07122023 умовами поставки є FCA Tekirdag, то навантаження товару повинно було здійснюватися за рахунок покупця. Проте, в графі 21 декларації митної вартості, поданої до ЕМД від 28.10.2025 № 25UA903110003196U0, відсутні відомості про витрати, понесені на навантаження оцінюваного товару. Таким чином, декларантом не підтверджено повноту включення до ціни, що фактично сплачена за оцінюваний товар, складових митної вартості, зокрема, визначених пунктом 6 частини десятої статті 58 Кодексу;
6) відповідно до CMR від 23.10.2025 № б/н завантаження товару на транспортний засіб здійснено 23.10.2025, а митне оформлення в країні експорту здійснено 24.10.2025 згідно Т1 від 24.10.2025 № 25TR590900007352M1. Згідно з пунктом договору про надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні від 15.07.2016 № 1207СК замовник несе відповідальність за простій транспортного засобу у вигляді штрафу в розмірі 800,0 грн, за кожну добу простою. До митного оформлення не надано інформації щодо нарахування або сплати даного штрафу за простій транспортного засобу. 
Спірним є питання наявності правових підстав для коригування заявленої позивачем митної вартості за основним методом визначення митної вартості та застосування митним органом другорядного (резервного) методу.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини першої статті 49 Митного кодексу України (далі – МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. 
Як встановлено статтею 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:
1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;
2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;
3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Декларація митної вартості подається у разі:
1) якщо до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, зазначені у частині десятій статті 58 цього Кодексу, і якщо вони не включалися до ціни;
2) якщо з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, виділено витрати, зазначені у частині одинадцятій статті 58 цього Кодексу;
3) якщо покупець та продавець пов`язані між собою.
Згідно з частинами восьмою - дев`ятою цієї статті у декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.
Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей.
Статтею 53 МК України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:
1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;
2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;
3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Відповідно до статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:
1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;
3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;
4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:
у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;
у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;
у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.
Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:
1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;
2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;
3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;
4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску.
Згідно з частиною шостою цієї статті митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Як зазначено вище, підставою для коригування митної вартості товару є встановлення в ході здійснення митного контролю наявності розбіжностей в поданих для митного оформлення документах, які, на думку відповідача, унеможливлюють перевірку числового значення митної вартості імпортованого товару. 
Судом встановлено, що декларантом для підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості товару подані документи, передбачені частиною другою статті 53 МК України.
При перевірці правильності визначення митної вартості товару митницею встановле-но, що документи, які надані для митного оформлення товару, не містять всіх даних відпо-відно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності.
Виходячи з рішення про коригування митної вартості та доводів апелянта, документи, подані згідно з частиною другою статті МК України, містять розбіжності, що впливають на правильність визначення митної вартості, а саме:
1) декларантом не надано документів для підтвердження заявленої митної вартості, а надана позивачем платіжна інструкція в іноземній валюті не підтверджує заявлену митну вартість через неналежне оформлення;
2) декларантом не надано інвойсів з третіми особами з урахуванням того, що вироб-ником товару у графі 31 МД заявлено компанію SOCAR, країна виробництва Азербайджан;
3) задекларований товар є біржовим, проте декларантом не надано документів для підтвердження об`єктивності задекларованої вартості товару (біржових котирувань);
4) непідтвердження транспортної складової митної вартості.
Стосовно питання непідтвердження заявленої митної вартості внаслідок того, що надана де-кларантом платіжна інструкція в іноземній валюті не підтверджує заявлену митну вартість через неналежне оформлення, суд зазначає таке.
За позицією апелянта платіжна інструкція в іноземній валюті від 21 жовтня 2025 року № 107 оформлена без дотримання вимог Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого пос-тановою правління Національного банку України 28 липня 2008 року № 216 (далі - Поло-ження №216), оскільки не має відповідного підпису.
Дослідивши надану до матеріалів справи платіжну інструкцію в іноземній валюті від 21 жов-тня 2025 року № 107, судом встановлено, що ця платіжна інструкція сформована в електрон-ному вигляді та містить інформацію про її підписання електронним підписом (зворотній бік).
Відповідно до пункту 14 розділу II Положення №216 платіжна інструкція в іноземній валюті або банківських металах, оформлена ініціатором в електронній або паперовій формі, повин-на містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер документа для ініціювання платіжної операції (може містити цифри та літери); 2) дату складання документа для ініціювання платіжної опе-рації (число - цифрами, місяць - цифрами або словами, рік - цифрами); 3) унікальний іденти-фікатор платника або найменування (повне або скорочене) платника/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), номер рахунку платника в іноземній валюті або банківських мета-лах, адресу платника; 4) найменування та місцезнаходження надавача платіжних послуг пла-тника (назви країни і міста); 5) цифровий або літерний код іноземної валюти або банківсько-го металу відповідно до Класифікатора іноземних валют та банківських металів, затвердже-ного постановою Правління Національного банку України від 04 лютого 1998 року № 34 (у редакції постанови Правління Національного банку України від 19 квітня 2016 року № 269) (зі змінами) (далі - Класифікатор); 6) суму платіжної операції або масу банківських металів у тройських унціях цифрами (ціла частина числа відокремлюється комою) та словами; 7) уні-кальний ідентифікатор отримувача або найменування отримувача/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), номер рахунку отримувача в іноземній валюті або банківських мета-лах, на який перераховуються кошти або банківські метали (для отримувача - фізичної особи, який не має рахунку, реквізит номера рахунку не заповнюється); 8) найменування надавача платіжних послуг отримувача [для банку - SWIFT-код/(BIC) або інший ідентифікатор банку отримувача; для небанківського надавача платіжних послуг отримувача - SWIFT-код/(BIC) або інший ідентифікатор банку отримувача, у якого небанківський надавач платіжних пос-луг має відкритий розрахунковий рахунок та номер розрахункового рахунку небанківського надавача платіжних послуг]; 9) комісійні - зазначається порядок сплати комісійних винаго-род 
Надавач платіжних послуг має право передбачати в платіжній інструкції в іноземній валюті або банківських металах додаткові реквізити.
Тобто платіжна інструкція в іноземній валюті або банківських металах оформлюється ініціа-тором в електронній або паперовій формі та повинна містити, зокрема, підпис(и) (власнору-чний(і)/електронний(і)) відповідальної(их) особи(іб) платника, яка(і) відповідно до законо-давства України має (ють) право розпоряджатися рахунком, або код автентифікації.
В цьому випадку проведення операції на підставі платіжної інструкції в іноземній валюті від 21 жовтня 2025 року № 107 засвідчено підписом уповноваженої особи АТ «Райффайзен Банк» та штампом банку за 21 жовтня 2025 року.
Отже, суд погоджує висновок суду першої інстанції, що декларантом підтверджено належ-ним чином оформленим платіжним документом оплату вартості імпортованого товару.
Доводи апелянта щодо відсутності у поданій платіжній інструкції підпису відповідальної особи ні власноручного, ні електронного є безпідставними та спростовані власне змістом платіжної інструкції.
Суд зауважує, що в поданому позивачем митному органу платіжному документів містяться реквізити, які належать постачальнику, на користь якого сплачено відповідні суми, міститься посилання на зовнішньоекономічний контракт та додатки до контракту, на підставі яких поставлялась партія товару, тобто платіжні доручення можливо ідентифікувати з конкретною партією товару, адже зазначені в платіжних дорученнях формулювання призначення платежу, розмір перерахованої суми дозволяли відповідачу ідентифікувати, за який саме ввезений товар сплачено кошти.
Відповідачем не надано доказів того, що документи, які подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності зазначеної у них інформації щодо складових митної вартості товару.
Подані декларантом до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомості щодо ціни, що була сплачена за товар. 
Також суд відхиляє зауваження митниці, наведені у графі 33 рішення про коригування мит-ної вартості, стосовно того, що в графі 70 платіжної інструкції в іноземній валюті від 21.10.2025 № 107 на суму 7 440,00 євро наявне посилання на контракт від 07.12.2023 № 07122023 та на проформу-інвойс від 16.09.2025 № REX25-280, але відсутнє посилання на до-даток до контракту, а, проформа-інвойс від 16.09.2025 № REX25-280 не містить посилання на контракт, що ускладнює ідентифікацію оплати імпортованої партії товару, адже відсут-ність у платіжній інструкції посилання на додаток до контракту та відсутність у проформі-інвойсі посилання на контракт не позбавляє митний орган можливості перевірити числові значення складових митної вартості та ідентифікувати відповідну імпортовану партію това-ру.
Наступним зауваженнями митниці є те, що декларантом не надано інвойсів з третіми особами з урахуванням того, що виробником товару у графі 31 МД заявлено компанію SOCAR, країна виробництва Азербайджан.
За обставинами цієї справи постачання товару здійснювалося на підставі контракту № 07122023 від 07 грудня 2023 року компанією Likit Kimya San. ve Tic.A.S. (Туреччина), виро-бником товару є компанія SOCAR (Азербайджан).
З цього питання суд зауважує, що придбання позивачем товару у компанії, яка не є виробником такого товару жодним чином не свідчить про те, позивач мав господарські від-носини з виробником товару компанією SOCAR (Азербайджан), а відповідачем не доведено протилежного.
Стосовно зауваження митного органу, що задекларований товар є біржовим, проте декларантом не надано документів для підтвердження об`єктивності задекларованої вартості товару (біржових котирувань), суд зазначає таке.
За приписами пункту 2 частини другої статті 52 МК України декларант, який заявляє митну вартість товару, зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
У спірному випадку позивачем придбано товар за прямим контрактом з фіксованою ціною, яка в жодному разі не залежить від біржових цін та котирувань на такий товар.
Судом першої інстанції правильно зауважено, що позивачем не придбавався товар на біржі, при визначенні вартості товару не застосовувалась формульна ціна як метод визначення вартості товару на основі фіксованої в договорі математичної формули, яка прив`язує кінцеву вартість до об`єктивних ринкових індексів, біржових котирувань або валютних курсів.
Більш того, позивачем вартість товару, вказана у інвойсі, оплачена повністю, на підтвердження чого митному органу надано відповідні платіжні документи.
Також є цілком доречним зауваження суду першої інстанції, що відповідачем жодним чином не обґрунтовано необхідність надання біржових котирувань. 
Щодо підтвердження транспортної складової митної вартості слід зазначити наступне.
Під час митного оформлення митному органу декларантом надано документи на підтвердження транспортної складової митної вартості, а саме договір про надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні від 15 липня 2016 року № 1207СК, транспортна заявка від 23 жовтня 2025 року № 6, рахунок від 23 жовтня 2025 року № 19087, міжнародна товарно-транспортна накладна від 23 жовтня 2025 року, довідка про транспортні витрати від 24 жовтня 2025 року № 241025_366, які містять відомості щодо маршруту перевезення, його протяжності та вартості перевезення.
Пунктами 5, 6 частини десятої статті 58 МК України установлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
Судом встановлено, що до митної (інвойсної) вартості товару позивачем додано вартість транспортно-експедиційних послуг транспортування товару в розмірі 67 716,60 грн.
Суд зауважує, що довідка про транспортні витрати від 24 жовтня 2025 року №241025_366 містить зазначення маршруту перевезення (Текірдаг (Туреччина) – Рені (Україна) – 625 км, вартість транспортного перевезення – 67 716,60 грн, а також вартість транспортного перевезення по території України (72 553,50 грн).
Транспортна заявка №6 від 23 жовтня 2025 року містить маршрут перевезення (м. Текірдаг (Туреччина) – м. Запоріжжя (Україна)), а також зазначення місця митного переходу (Рені).
Апелянт вказує, що рахунок від 23 жовтня 2025 року № 19087 не містить відомості щодо вартості складових транспортних витрат та не містить інформацію щодо маршруту перевезення та його протяжності.
Разом з тим, цей рахунок містить інформацію про два види послуг: перевезення вантажу автомобільним транспортом до кордону України, вартість – 67716,60 грн; перевезення вантажу автомобільним транспортом по території України, вартість – 72553,50 грн.
Відтак, розмір транспортних витрат позивача відповідно до рахунку від 23 жовтня 2025 року № 19087 за маршрутом Текірдаг (Туреччина) – Рені (Україна) становить 67 716,60 грн. 
Посилання митниці на наявну інформацію про те, що при перевезенні подібного товару за маршрутом TEKIRDAG (Туреччина) – п/п «Рені Джюрджюлешть» вартість транспортних витрат складає від 90 000,00 грн жодним чином не свідчать про неповне включення вартості транспортних витрат декларантом, адже відповідачем належними доказами не доведено заниження позивачем вартості транспортних послуг для цілей визначення митної вартості товару.
Судом першої інстанції правильно зауважено, доводи відповідача з цього питання не ґрунтуються на оцінці статусу осіб-перевізників, умов перевезення (в тому числі наявності та вартості супутніх послуг), тривалості договірних відносин? між сторонами договору перевезення тощо.
Відтак, декларантом належними доказами підтверджений розмір транспортних витрат за межами України, а доводи відповідача про наявність підстав для сумніву у правильності визначення декларантом розміру транспортної складової митної вартості є безпідставними.
Суд зауважує, що відповідачем в апеляційній скарзі не наведено доводів стосовно не включення до митної вартості витрат на страхування, навантаження товару, тому судом не надається оцінка цим обставинам.
Відповідачем не надано доказів того, що документи, які подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності зазначеної у них інформації щодо складових митної вартості товару.
Подані декларантом до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомості щодо ціни, що була сплачена за товар. 
Верховним Судом у постанові від 23 липня 2019 року в справі № 1140/3242/18 зазначено, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.
Враховуючи приведені обставини, суд визнає необґрунтованими доводи відповідача про не підтвердження числового значення митної вартості, визначеної за основним методом визначення митної вартості, що відповідно до приписів Митного кодексу України є підста-вою для коригування заявленої декларантом митної вартості.
Також апелянтом зазначається про не надання декларантом додатково витребуваних документів.
Суд з цього приводу також погоджується із висновком суду першої інстанції, що хоча митний орган і має повноваження витребувати додаткові документи, але такі повноваження, відповідно до статті 53 МК України обумовлені необхідністю перевірки правильності визначення митної вартості, тобто митний орган може витребувати ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. 
Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для коригування митної вартості лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
В цьому випадку декларантом надано до митного оформлення документи, які дозволяли ідентифікувати поставлений товар, а також дозволяли обчислити та перевірити митну вартість, заявлену декларантом, тому є цілком обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що сам факт не подання декларантом додаткових документів не міг бути підставою для відмови в митному оформленні товару, з урахуванням того, що митним органом не обґрунтовано, яким чином додатково витребувані документи могли б вплинути на митну вартість товару.
Суд вказує, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за основним методом, не є достатньою підставою для застосування митним органом іншого методу ви-значення митної вартості. Такий висновок суду відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 11 вересня 2012 року (реєстраційний № 26347525 в Єдиному державному реєстрі судових рішень), а також в постанові від 31 берез-ня 2015 року в справі № 21-53а15, відповідно до якого митний орган повинен витребувати ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларо-ваної митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за основ-ним методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй суку-пності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Суд зазначає, що за результатами опрацювання наданих позивачем документів відповідач повинен був застосувати метод визначення митної вартості за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються, оскільки позивачем при декларуванні митної вартості зазначені усі складові числового значення митної вартості, а відповідачем не доведено, що позивачем неправильно здійснено розрахунок, а також що до декларації внесено недостовірні або неточні відомості, що надані митному органу документи містять не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості. 
10 квітня 2008 року Верховною Радою України шляхом прийняття Закону України № 250-VI ратифіковано Протокол про вступ України до Світової організації торгівлі (надалі - СОТ) та приєдналася до Угоди про СОТ, чим держава взяла на себе зобов`язання, серед іншого, дотримуватися положень Генеральної угоди про тарифи та торгівлю 1994 року (ГАТТ 1994). 
Відповідно до статті VII п. 2. (a) Генеральної угоди по тарифам и торгівлі 1947 року (ГАТТ 1947) оцінка імпортованого товару для митної мети повинна ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, який обкладається митом, або аналогічного товару, та не повинна ґрунтуватись на вартості товару національного походження або на вільних чи фіктивних оцінках.
Пунктом 2(b) статті VII ГААТ 1947 встановлено, що від "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. У тому ступені, в якому на ціну такого чи аналогічного товару впливає кількість окремої трансакції, ціна, що розглядається, повинна єдиним способом пов`язуватися або (i) з порівнюваними кількостями, або (ii) з кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту.
Суд не піддає сумніву право митного органу контролювати митну вартість, заявлену декларантом, але такий контроль повинен здійснюватися в межах повноважень, наданих діючим законодавством. При цьому враховується, що статтею 17 Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року визначено, що ніщо в цій Угоді не тлумачиться як обмежуюче або таким, що ставить під сумнів право податкових адміністрацій переконуватися у правдивості або точності будь якої заяви, документу або декларації, що надаються для цілей митної оцінки.
Приймаючи рішення про коригування митної вартості товару, митниця виходила з наявної інформації щодо раніше визначеного рівня митної вартості (за резервним методом). 
Статтею 57 МК України встановлені методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, відповідно до частини першої якої визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні:
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
ґ) резервний.
Згідно з частиною другою статті 57 МК основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Частинами третьою – п`ятою цієї статті передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
За приписами статті 64 МК України, яка регулює питання застосування резервного методу, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: 1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; 2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; 3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; 4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; 5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; 6) мінімальної митної вартості; 7) довільної чи фіктивної вартості.
У разі якщо ця стаття застосовується митним органом, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.
Оцінюючи правомірність застосування митним органом другорядного методу визначення митної вартості (резервного методу, метод 2-ґ), суд зазначає, що визначення митної вартості відповідачем за другорядним методом 2-ґ за митною декларацією, зазначеною у рішенні про коригування митної вартості, є безпідставним, оскільки у оскарженому рішенні не наведено мотивів щодо того, що товари за приведеною митною декларацією та митною декларацією, поданою позивачем, мають однакові характеристики, зокрема, не зазначено постачальників, умови поставки за вказаними деклараціями та характер контрактів (прямий чи посередницький), які впливають на числові значення митної вартості товарів, а оспорюване рішення містить лише посилання на те, що митна вартість товарів, визначена митницею згідно з положеннями ст. 64 МК України, ґрунтується на митній вартості іншого митного оформлення.
Суд зазначає, що відповідачем не доведено, що при коригуванні митної вартості за-стосована митна вартість товарів, який має однакові характеристики, умови поставки є схо-жими, відповідно, така митна вартість є співставною із митною вартість спірних товарів та може бути застосована при коригуванні митної вартості оцінюваних товарів.
На підставі наданих декларантом документів, перелік яких відповідає частині другій статті 53 МК України, з урахуванням умов поставки товару, відповідач мав можливість пе-ревірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійснено-го декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, по-даних декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України, і ці документи не містили дійсних розбіжнос-тей, які б давали привід для обґрунтованого сумніву у правильності заявленої митної вартос-ті і необхідності витребовування додаткових документів.
Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності відмови у визначенні митної вартості товару за ціною договору, а встановлені судом обставини свід-чать про надання позивачем достатнього обсягу документів, необхідних для визначення ми-тної вартості за основним методом. При цьому відповідачем не доведено обґрунтованість виникнення сумніву у заявленій позивачем митній вартості товару за ціною договору.
Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позива-чем митної вартості та не є перешкодою для застосування основного методу визначення ми-тної вартості товару, і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.
Відповідачем не спростовано контрактну ціну оцінюваних товарів, об`єктивну мож-ливість і спроможність визначити на підставі наданих позивачем документів зазначену ціну товарів, а також рівень митної вартості товарів за ціною договору за правилами, визначени-ми у статті 58 МК України.
Відповідач не підтвердив належними доказами наявність у поданих позивачем доку-ментах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують чи-слові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була факти-чно сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Таким чином, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування основного методу, не спростовані відповідачем. 
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини шостої статті 12 КАС України, розглянута за правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України розглядаються за правилами загального позовного провадження, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Енергетичної митниці на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 січня 2026 року в справі № 280/10051/25 залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 січня 2026 року в справі № 280/10051/25 за позовом приватного малого підприємства «Фірма «Демаркет Б-ХХ» до Енергетичної митниці визнання протиправними та скасування рішень залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 17 червня 2026 року та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Повне судове рішення складено 17 червня 2026 року. 

Суддя-доповідач В.А. Шальєва 

суддя С.М. Іванов 

суддя В.Є. Чередниченко