Справа № 675/322/26 
Провадження №  3/675/102/2026  

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 червня 2026 року м. Ізяслав
Суддя Ізяславського районного суду Хмельницької області Столковський В. І., з участю: секретаря судового засідання – Хом`як І. Г., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , захисника – адвоката Кедруна Л. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав адміністративні матеріали, що надійшли з Відділу поліцейської діяльності № 2 Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , працюючого на посаді різноробочого у СКП «Хмельницька міська ритуальна служба», РНОКПП - НОМЕР_1 ,
за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
в с т а н о в и в :
27 лютого 2026 року о 01 год 05 хв гр. ОСОБА_1 у м. Ізяслав по вул. Заславській, 2 Шепетівського району Хмельницької області керував автомобілем марки «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння зі згоди водія проведено на місці зупинки із застосуванням технічних засобів відеозапису за допомогою приладу «Драгер» (алкотест 6810), ARBН № 0618, тест № 2878 - результат 1,12 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення п. 2.9 «А» Правил дорожнього руху.
У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав частково. Пояснив, що 26 лютого 2026 року йому зателефонувала дружина та повідомила, що їх донька захворіла. Після опівночі 27 лютого 2026 року він дізнався, що донька перебуває у лікарні. Тому ОСОБА_1 вирішив поїхати до м. Ізяслав, де розташована лікувальна установа. Під час руху транспортним засобом його зупинили працівники поліції, які вказали на наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд за допомогою спеціального технічного засобу. ОСОБА_1 пройшов огляд за допомогою приладу «Драгер». Водночас він не пам`ятає усіх подій тієї ночі, оскільки дуже хвилювався за здоров`я своєї дитини. Ствердив, що алкогольних напоїв він не вживав.
Не зважаючи на часткове заперечення ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, його вина знайшла своє підтвердження у досліджених у судовому засіданні доказах.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Відповідно до п. 2.9 «А» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За вимогами ч.ч. 1-3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Будучи допитаним у судовому засіданні, ОСОБА_1 не заперечував факту керування ним транспортним засобом.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 27 лютого 2026 року серії ЕПР1 № 601639 27 лютого 2026 року о 01 год 05 хв гр. ОСОБА_1 у м. Ізяслав по вул. Заславській, 2 Шепетівського району Хмельницької області керував автомобілем марки «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння зі згоди водія проведено на місці зупинки із застосуванням технічних засобів відеозапису за допомогою приладу «Драгер» (алкотест 6810), ARBН № 0618, тест № 2878 - результат 1,12 проміле.
Згідно з роздруківкою тесту на визначення наявності стану алкогольного сп`яніння з приладу Алкотест «Драгер» № 0618, ARBН № 5325 (тест № 2878 від 27 лютого 2026 року) результат тесту становить 1,12 проміле.
У відповідності до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 27 лютого 2026 року зазначений огляд проведений із застосуванням технічних засобів відеозапису за допомогою приладу Алкотест «Драгер» № 6810 поліцейським СРПП Відділу поліцейської діяльності № 2 Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Калачиковим В. С., що відповідає вимогам ст. 266 КУпАП.
Усі зазначені документи підписані ОСОБА_1 без будь-яких зауважень та заперечень. Зокрема, наявний підпис останнього у графі акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 27 лютого 2026 року «З результатами огляду згоден».
Також відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № П 51 QM 2405 103 25 від 11 грудня 2025 року, яке чинне до 11 грудня 2026 року, газоаналізатор для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі «Alcotest 6810», зав № ARBH-0618 відповідає вимогам ДСТУ 8950.2019 Метрологія. Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та видихуваному повітрі. Методика повірки. Розділ експлуатаційної документації.
За змістом інформації, наданої ДП «Київський обласний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» за вих. № 932 від 22 квітня 2026 року, 11 грудня 2025 року виконано повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки газоаналізатору типу «Drager Alcotest 6810» зав № ARBH-0618. За позитивних результатів повірки видано свідоцтво про повірку ЗВТ № П 51 QM 2405 103 25, чинне до 11 грудня 2026 року.
Крім того, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, також підтверджується даними відеозапису з нагрудної відеокамери поліцейського, з якого вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем та був зупинений працівником поліції. На пропозицію поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів останній погодився. Після цього продув технічний прилад «Drager». Результат тесту становив 1,12 проміле. Із результатами проведеного огляду водій погодився і пояснив, що напередодні випив літру пива. Слідувати до медичного закладу ОСОБА_1 не бажав.
Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395 з наступними змінами, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення та зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.
ОСОБА_1 таким правом не скористався. Заперечень, зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, про невідповідність внесених до протоколу даних ним заявлено не було, отже із вказаним протоколом погодився.
Матеріалами справи також встановлено, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння було проведено працівниками поліції у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП із застосуванням технічних засобів відеозапису, що в свою чергу не вимагає обов`язкової присутності двох свідків при проведенні огляду водія на визначення стану алкогольного сп`яніння.
Посилання ОСОБА_1 на те, що він змушений був поїхати до лікувальної установи у зв`язку з захворюванням доньки, жодним чином не спростовують вищевказаних висновків судді про керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. 
Відповідно до положень ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини. Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.
Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.
Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.
До подібних правових висновків дійшов Верховний Суду у постанові від 21 грудня 2018 року у справі № 686/5225/17.
У судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив, що на момент керування автомобілем його дитина вже перебувала у лікарні. Відтак донька могла отримати у медичному закладі кваліфіковану допомогу. Тому суддя критично відноситься до доводів ОСОБА_1 , оскільки матеріалами справи не доведено критичної необхідності у останнього керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Отже, правопорушення, яке вчинив ОСОБА_1 , є умисною, суспільно небезпечною дією, а тому зазначені ним обставини не можуть вважатись такими, що є підставою для закриття справи у зв`язку з вчиненням дій особою у стані крайньої необхідності.
Інші доводи ОСОБА_1 та його захисника адвоката Кедруна Л. С. не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки судді і були підставами для закриття провадження у справі.
Таким чином, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, перевіривши письмові матеріали справи, вважаю, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП.
Обставин, що згідно з ст.ст. 34, 35 КУпАП пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника, не встановлено.
З урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, який працює, вперше притягується до адміністративної відповідальності за вказаною статтею, вважаю, що на ОСОБА_1 потрібно накласти адміністративне стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
У відповідності з вимогами п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 130 ч. 1, 221, 283-287, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя
п о с т а н о в и в :
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665 грн 60 коп. 
Роз`яснити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, що згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом 10 днів з дня винесення постанови.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.
Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя: В. І. Столковський