справа № 570/2468/26
провадження № 3/570/927/2026

П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

11 червня 2026 року
Cуддя Рівненського районного суду Рівненської області Кушнір Н.В., розглянувши в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області /м.Рівне, вул.C.Петлюри, 10/ справу про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
за п.6 ч.1 ст.212-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

у с т а н о в и в:

24 березня 2026 року ОСОБА_1 відпрацював на ПЕОМ типу «ноутбук» «ASUS», серійний номер 240741522901196, встановленим порядком не ліцензований і на якому заборонено відпрацьовувати електронні файли службових документів з грифом секретності «таємно» та файлів, які містять іншу службову інформацію з обмеженим доступом, електронний файл службового документа з грифом секретності «таємно»: «План оборонної операції 21 армійського корпусу», затверджений наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.03.2026 №16/HОД/дск, інвентарний № 8/1421т від 25.03.2026.
При цьому, на розносці роздрукованого примірника вказаного секретного документа ОСОБА_1 зазначив, що електронний файл даного документа виконаний ним на ліцензованій ПЕОМ типу «ноутбую» Dell Latitude 3550 - автоматизованій системі класу «1» категорії 3, №2 NKGX54, ЖМД інвентарний № 8/63т. Вказаний комп?ютер документально закріплений, перебуває в службовому користуванні центру планування застосування військ ОКП 21 армійського корпусу, встановленим порядком ліцензований і на ньому дозволено підготовку та відпрацювання електронних файлів службових документів з грифом секретності «таємно». Адміністратором безпеки інформації у вказаній автоматизованій системі являється підполковник ОСОБА_1 .
Таким чином, виконавець документу - підполковник ОСОБА_1 порушив вимоги ст.28 Закону України «Про державну таємницю», ст.8 Закону України «Про захист інформації в інформаційно-комунікаційних системах, п.п. 116, 239, 240 «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 №939, п.п.4, 16 «Правил забезпечення захисту інформації в інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних системах», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2006 №373, п.п.4.6-4.7 наказу Генерального штабу ЗС України від 07.05.2024 №187/ДСК «Про затвердження Інструкції з організації технічного захисту інформації у ЗС України» та ст.1 Статуту внутрішньої служби ЗС України, чим створив реальні передумови до несанкціонованого витоку секретної інформації та нанесення шкоди охоронюваним державою інтересам у сфері оборони.

Правопорушник належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за вказаною ним адресою, проте в судове засідання він не з`явивсяз невідомої причини.
З метою забезпечення реалізації принципів законності та диспозитивності, повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи, а також попередження наступних правопорушень з боку особи, що притягається до відповідальності, з метою її виховання, охорони прав особи під час розгляду справи закон встановлює вимогу, відповідно до якої справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Щоб не затягувати процес розгляду справи та не створювати умов для зловживання з боку особи, що притягається до відповідальності, закон передбачив можливість розгляду справи за відсутності цієї особи у випадку, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 
Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Враховуючи, що в справі є достатні дані про обізнаність правопорушника зі своїми правами, про місце і час розгляду справи в суді, а також відсутнє клопотання про перенесення судового розгляду, достатність матеріалів справи для прийняття рішення, відсутність необхідності заслуховувати його особисті пояснення з приводу події, встановлені строки розгляду вказаних справ, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч.4 ст.294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності правопорушника, що не може розцінюватись як порушення його прав, передбачених ст.268 КУпАП, вважаючи, що за наведених обставин його право на захист порушено не буде.

Дослідивши матеріали справи, вважаючи їх достатніми для прийняття рішення, суд прийшов до таких висновків.
Ст.6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" на суд покладає обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 
Згідно з ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. За правилами ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Згідно з положеннями ст.280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення - передбаченої нормами права сукупності об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи те діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він включає в себе: а) об`єкт; б) об`єктивну сторону; в) суб`єкт; г) суб`єктивну сторону.
Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони державної таємниці.
Одним з складів об`єктивної сторони вказаного правопорушення полягає, зокрема невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці.
Так, Закон України «Про державну таємницю» є спеціальним законом, який регулює суспільні відносини, пов`язані з віднесенням інформації до державної таємниці, засекречуванням, розсекречуванням її матеріальних носіїв та охороною державної таємниці з метою захисту національної безпеки України. Відповідно до ст.28 Закону громадянин, якому надано допуск до державної таємниці, зобов`язаний: не допускати розголошення будь-яким способом державної таємниці, яка йому довірена або стала відомою у зв`язку з виконанням службових обов`язків.
Суб`єкт адміністративного проступку - спеціальний (громадяни і посадові особи, які мають доступ до державної таємниці).
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

Встановлені обставини підтверджуються: 
- протоколом про адміністративне правопорушення №17/8-3542нт від 12 травня 2026 року, 
- витягом з наказу про надання доступу до державної таємниці ОСОБА_1 /№275/нагд/ від 25.11.2025;
- наказом командира військової частини НОМЕР_1 №55/нагд "Про введення в експлуатацію автоматизованих систем класу "1" від 31.01.2026;
???- витягом з Правил внутрішньооб?єктового режиму у військовій частині НОМЕР_1 ;
- копією зобов?язання ОСОБА_1 від 30.09.2025 щодо збереження державної таємниці, яка буде йому довірена, та поінформований про відповідальність за порушення законодавства у сфері охорони державної таємниці;
- копією функціональних обов`язків посадових осіб управління планування застосування військ штабу ВЧ НОМЕР_1 ;
???- актом огляду від 12.05.2026;
???- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 12.05.2026;
- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 12.05.2026;
????- письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 12.05.2026.

Протокол про адміністративне правопорушення складений у присутності правопорушника та його копія йому вручена, про що свідчать відповідні застереження. Відповідно до тексту протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснено права, передбачені ст.63 Конституції України і ст.268 КУпАП. 
За змістом закону протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст.251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.
Матеріали провадження не містять відомостей щодо неправомірних дій співробітників 8 управління Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також результатів оскарження дій співробітників.
Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам, які пред`являються чинним законом до такого документу, визнано належним доказом та крім того, в матеріалах провадження наявні і інші беззаперечні докази, які підтверджують вину правопорушника. Доказів, які не були відомі особі при складанні відповідного протоколу, правопорушник суду не надав. Вказані докази є такими, що повністю узгоджуються між собою, не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості. 

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене п.6 ч.1 ст.212-2 КУпАП як невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці.

При визначенні розміру адміністративного стягнення враховую обставини вчинення адміністративного правопорушення, особу правопорушника, його майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання. 
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки, суд призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті, що відповідає характеру вчиненого правопорушення і меті адміністративного стягнення.
Вважаю, що штраф, який передбачений санкцією вказаної статті, у відповідності до ст.23 КУпАПбуде мірою відповідальності, достатньою для досягнення мети виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. 
Визнання порушника винним та застосування до нього стягнення, передбаченого відповідним положенням, відповідає вимозі щодо законності.

Вирішено питання про стягнення судового збору відповідно до ст.40-1 КУпАП.

Згідно з п.6 ч.1 ст.212-2 КУпАП, керуючись ст.40-1, 283, 284 КУпАП, суддя

в и р і ш и в:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п.6 ч.1 ст.212-2 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. 00 коп. 

Стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави (отримувач: ГУК у м.Києві /м.Київ/ 22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача (ІВАN): UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106 судовий збір у розмірі 665 грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Кушнір Н.В.