Справа № 308/4890/24

П О С Т А Н О В А
Іменем України

07 травня 2026 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:
головуючого – судді Джуги С.Д.,
суддів – Собослоя Г.Г., Кожух О.А., 
з участю секретаря судових засідань: Мочан М.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою виконавчого комітету Ужгородської міської ради на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 серпня 2024 року у складі судді Логойди І.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ужгородської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального Матей Руслана Іванівна про встановлення факту проживання однією сім`єю і визнання спадкоємцем четвертої черги,
в с т а н о в и в :
У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до виконавчого комітету Ужгородської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального Матей Руслана Іванівна про встановлення факту проживання однією сім`єю і визнання спадкоємцем четвертої черги.
Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер цивільний чоловік позивача ОСОБА_2 , з яким остання проживала разом з весни 2012 року за адресою АДРЕСА_1 . Разом з ними також проживала дочка ОСОБА_3 . 
До початку спільного проживання ОСОБА_2 проживав у власній квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
02.02.2022 року ОСОБА_4 та ОСОБА_1 уклали договір купівлі-продажу за реєстровим №493, за яким ОСОБА_1 купила 1/3 частки квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 . 
08 лютого 2022 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали договір купівлі-продажу за реєстровим №86, за яким ОСОБА_1 купила 2/3 частки квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 . 
Вказувала, що насправді ОСОБА_2 мав намір подарувати 2/3 частки квартири доньці позивачки, але з метою зменшення витрат па переоформлення відчуження було оформлено шляхом укладення договору купівлі-продажу. Цивільний чоловік позивача 26.12.2018 потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої і отримав тяжкі тілесні ушкодження, що доводиться повторним висновком судово-медичної експертизи №29 від 04.02.2020 року. Дані тілесні ушкодження потягли за собою тяжкий розлад здоров`я, внаслідок яких цивільний чоловік ОСОБА_2 втратив працездатність, переніс довготривале стаціонарне лікування, оперативне втручання, проходив курс відновного лікування. Внаслідок отриманих травм при вказаному ДТП у 2018 році ОСОБА_2 встановлено другу групу інвалідності та у подальшому, 02.06.2020 ОСОБА_2 отримав третю групу інвалідності та йому протипоказана важка фізична праця та він потребує нагляд та лікування у невропатолога. Вказане підтверджується рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 22.05.2023 по цивільній справі №308/10843/22. 
Після отриманих у 2018 році травм у ДТП цивільному чоловіку позивача був необхідний постійний догляд в побуті, лікуванні, який здійснювався позивачем, коли він не міг самостійно дбати про себе, аж до самої його смерті.
Згідно акту про встановлення факту проживання, виданим ПП «УжБудСервіс» встановлюється факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з весни 2012 року і по день смерті свого цивільного чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживала разом з ним в житловій квартирі АДРЕСА_3 та ОСОБА_1 здійснювала догляд за своїм цивільним чоловіком після травм, отриманих в результаті ДТП, що мало місце у 2018 році. Дані обставини можуть підтвердити свідки. Вищезазначені свідки є сусідами, так як проживають у будинках поруч, а тому їм відомі обставини, що є предметом доказування. 
Останній період життя ОСОБА_2 хворів внаслідок отриманих у ДТП травм. Позивач весь час була біля нього і здійснювала необхідний догляд за ним. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Позивач взяла поховання та всі витрати на себе, що підтверджується договором-замовленням на організацію поховання та надання суміжних ритуальних послуг №04 від 09.08.2023. На момент смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , був зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , (квартира належить доньці), інші зареєстровані особи відсутні, що доводиться довідкою, виданою 20.12.2023 року №3913/1306 відділом реєстрації місця проживання Ужгородської міської ради. З метою оформлення спадщини позивачка звернулася до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Матей Руслани Іванівни, де було надано відповідь про необхідність звернутися до Ужгородського міськрайонного суду з заявою про встановлення факту проживання з померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 2012 року, тим самим є спадкоємцем четвертої черги за законом після його смерті. Спадщину за померлим ОСОБА_2 прийняла фактично, так як проживала з ним до дня його смерті за однією адресою. Також у визначений законом шестимісячний термін звернулася до нотаріуса Матей Руслани Іванівни з заявою про прийняття спадщини, за наслідками якого було надано витяг про заведення спадкової справи № 48/2023, номер у спадковому реєстрі 71759514. Оскільки, позивач проживала зі спадкодавцем ОСОБА_2 однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини, то у відповідності до вимог ст.1264 ЦК України, таку слід визнати спадкоємцем четвертої черги за законом після його смерті. Встановлення факту проживання однією сім`єю і визнання спадкоємцем четвертої черги необхідно для оформлення спадщини.
Враховуючи вищенаведене, позивач просила суд встановити факт, що вона, ОСОБА_1 , проживала з померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 2012 року, тим самим доводиться спадкоємцем четвертої черги за законом після його смерті.
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 серпня 2024 року позов ОСОБА_1 – задоволено.
Встановлено факт, що ОСОБА_1 проживала з померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 2012 року, тим самим доводиться спадкоємцем четвертої черги за законом після його смерті.
Вирішено питання про судові витрати.
В апеляційній скарзі виконавчий комітет Ужгородської міської ради просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що наявні у матеріалах справи копії фотографій жодним чином не вказують на наявність факту спільного проживання однією сім`єю позивача та ОСОБА_2 не менше 5 років до часу відкриття спадщини. Вважає, що належним відповідачем у даній справі є Ужгородська міська рада.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час, місце розгляду справи належним чином повідомлені. Представник апелянта Глухова Р. подала суду письмову заяву у якій підтримує подану апеляційну скаргу, просить справу розглянути у її відсутності. 
Справа на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України розглянута у відсутності сторін.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.1,ч.4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Згідно з ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає, підлягає скасуванню з урахуванням наступного.
Судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що зроблено актовий запис №1031 відділом державної реєстрації акті цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 10.08.2023.
Відповідно до копії договору купівлі-продажу 1/3 частки квартири від 02.02.2022, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Апшай С.В., зареєстровано в реєстрі за №493. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , передала у власність ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а остання прийняла 1/3 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № інформаційної довідки 297545770 від 02.02.2022 1/3 квартири за адресою: АДРЕСА_2 на праві спільної часткової власності належать ОСОБА_1 .
Відповідно до копії договору купівлі-продажу 2/3 часток у квартирі від 08.02.2022, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Мойсюк-Торохтіною І.І., зареєстровано в реєстрі за №86, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , передав 2/3 частки у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 у власність ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а остання прийняла і сплатила за нього обумовлену грошову суму. Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № інформаційної довідки 298502826 від 08.02.2022 2/3 квартири за адресою: АДРЕСА_2 на праві спільної часткової власності належать ОСОБА_3 .
Згідно із рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.05.2023 у справі №308/10843/22 присуджено до стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 заборгованость у розмірі 12292 (дванадцять тисяч двісті дев`яносто два) доларів США 27 центів, що станом на 15.08.2022 згідно з офіційним курсом НБУ є еквівалентом 449511 (чотириста сорок дев`ять тисяч п`ятсот одинадцять) гривень 10 копійок, з яких: 6000 доларів США – сума основного боргу за договором від 17.04.2020, нотаріально посвідченим приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Семен Є.В., зареєстрованим в реєстрі за № 204; 6000 доларів США – штраф у розмірі 1 % від розміру несплаченої суми за кожен день прострочення; 292,27 доларів США – 3 % річних від основного боргу відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Підставою звернення до суду стало те, що ОСОБА_2 подав позов до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором про добровільне відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, штрафу та трьох процентів річних від простроченої суми, внаслідок якої йому спричинено тілесні ушкодження та встановлено інвалідність.
Відповідно до відомостей відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 20.12.2023 №3913/13-06 за адресою: АДРЕСА_2 був зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Згідно з актом про встановлення факту проживання директора ПП «УжБудСервіс» ОСОБА_6 , в присутності мешканців та власників житлових квартир у буд. АДРЕСА_4 ОСОБА_7 , мешканка квартири АДРЕСА_5 , ОСОБА_8 , мешканка квартири АДРЕСА_6 , ОСОБА_9 , мешканець квартири АДРЕСА_7 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з весни 2012 і по день смерті свого цивільного чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживала разом з ним в житловій квартирі АДРЕСА_3 та здійснювала догляд за ним після травм, отриманих в результаті ДТП, що мало місце у 2018 році. Також підтверджують наявність у них спільного побуту та прав і обов`язків як чоловіка та дружини.
Згідно з договором-замовленням №04 на організацію поховання та надання суміжних ритуальних послуг від 09.08.2023 ОСОБА_1 оплачувала послуги з поховання померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №75207789 приватним нотаріусом Матей Р.І. 20.12.2023 зареєстровано спадкову справу за №71759514, спадкодавець ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_7 .
З витребуваної судом апеляційної інстанції копії спадкової справи №71759514 за померлим  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , слідує, що заяву про прийняття спадщини за ним 15.08.2023 року подала ОСОБА_1 .
Згідно із ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. 
Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. (ст. 1223 ЦК України).
Частинами 1 та 2 ст.1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Змістом положень ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Згідно ч.1ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Частиною 2 ст.1274 ЦК України встановлено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.
Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), підлягають врахуванню правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. 
До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.
Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.
Матеріалами справи доведено, що заяву про прийняття спадщини за померлим ІНФОРМАЦІЯ_3  ОСОБА_2 подала позивач ОСОБА_1 .
У заявленому позові позивач посилається на те, що вона проживала з померлим ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , однією сім`єю з 2012 року, тим самим доводиться спадкоємцем четвертої черги за законом після його смерті
Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статей 4, 5 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає, права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно ч. 1 ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. З аналізу даної норми слідує, що відповідач – це особа, на яку вказує позивач в позовній заяві, як на порушника своїх прав. Тому, саме позивач визначає до кого пред`явити позов. Якщо позивач помилиться (неправильно зазначивши сторону) і притягне відповідачем особу, яка його прав не порушила або не повинна відповідати за позовом з інших причин, суд у такому позові відмовляє.
Пред`являючи даний позов, ОСОБА_1 в якості відповідача зазначила виконавчий комітет Ужгородської міської ради. Інших осіб судом першої інстанції до справи у якості співвідповідачів не залучалося.
Як роз`яснено в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17.
Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.
При цьому, суд при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.
Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову.
Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року справі №461/6793/15-ц (провадження № 61-15551св18).
Відповідно до ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (надалі Закон) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами
Орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування. (ст. 18-1 Закону).
Згідно із ч.2 ст. 11 Закону виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.
З врахуванням наведеного належним відповідачем у даній справі є саме Ужгородська міська рада, а не її виконавчий комітет Ужгородської міської ради.
Даний позов пред`явлено до неналежного відповідача, що є безумовною підставою для відмови у його задоволенні.
При цьому в апеляційного суду відсутні повноваження щодо залучення до розгляду справи співвідповідачів у порядку ст. 51 ЦПК України, а відтак, виходячи з повноважень апеляційного суду визначених ст. 374 ЦПК України, рішення суду першої інстанції слід скасувати, як таке, що ухвалено з порушенням норм процесуального права, та ухвалити по даній справі нове судове рішення про відмову в задоволенні позову з вищенаведених підстав.
Суд не вправі встановлювати факти, робити висновки по суті спору за неналежного суб`єктного складу учасників, а тому дійшов передчасного висновку про задоволення заявленого позову.
Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, –
ухвалив :
Апеляційну скаргу виконавчого комітету Ужгородської міської ради задовольнити.
Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 серпня 2024 року скасувати.
У позові ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ужгородської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального Матей Руслана Іванівна про встановлення факту проживання однією сім`єю і визнання спадкоємцем четвертої черги, відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь виконавчого комітету Ужгородської міської ради 3633,60 грн. сплаченого судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 18 травня 2026 року.

Головуючий: 

Судді: