Справа № 473/946/26

РІШЕННЯ
іменем України

"28" травня 2026 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Ротар М.М., за участю секретаря судового засідання Ніколаєнко Г.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

у с т а н о в и в:

позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 4 000 грн. на кожну дитину щомісяця до досягнення дітьми повноліття, а також просила стягнути аліменти на своє утримання в розмірі 3 209 грн. щомісяця до досягнення донькою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 трирічного віку.
Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 березня 2026 року зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
24.03.2026 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказував, що не працює та не має доходу та за домовленістю з позивачкою спільні діти проживають два тижні разом з ним та два тижні з дружиною, домовленості дотримується та забезпечує дітей доки вони перебувають в нього. Крім того вказував, що позивач постійно працює бухгалтером, а тому самостійно себе забезпечує.
03.04.2026 року від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої зазначає, що дійсно діти перебувають у відповідача 1-2 дні раз на два тижні, відповідач забезпечує їх поточне харчування в цей кроткий період. Проте це є природним обов`язком будь-якого з батьків під час спілкування з дитиною. Це не може вважатися «повним матеріальним забезпеченням» чи «наданням утримання» у розумінні ст. 181 СК України. Відповідач є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров`я та не має жодних офіційних медичних протипоказань для здійснення трудової діяльності. Відсутність у відповідача офіційного місця роботи не звільняє його від конституційного та сімейного обов`язку щодо утримання малолітніх дітей. 
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, відповідно до відзиву на позовну заяву просив відмовити в задоволенні позову та стягнути з нього аліменти на утримання доньок у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення доньками повноліття. 
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. 
Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , видане 07 лютого 2026 року) та Лілії 06 грудня 2023 року народження (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане 07 лютого 2026 року).
Неповнолітні діти проживають разом з матір`ю ОСОБА_1 без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується актом №1 від 01.04.2026 року про фактичне проживання. 
Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 
Частина 3 ст.181 СК України та ст.183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Розмір частки заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до ст..182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, ) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.
Відсутність офіційних доходів у батьків не позбавляють їх від обов`язку утримувати неповнолітню дитину.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину визначається Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік та не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Величина прожиткового мінімуму також визначається окремо для різних соціальних груп: діти до 6 років - 2817 грн. 
Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.
Такої позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 20 грудня 2021 року у справі № 681/15/21, провадження № 61-15542св21.
Отже, при визначенні розміру аліментів, суд оцінює надані докази в їх сукупності, виходячи з принципу розумності, при цьому виходить також із захисту інтересів дитини, забезпеченням необхідних для її життєдіяльності, збереження рівня життя, який дитина має тоді, коли утримується для забезпечення гармонійного розвитку, прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, часткового визнання позову з боку відповідача та враховуючи вимоги діючого законодавства.:
Враховуючи викладене та керуючись положеннями ст. 180, ст. 182 СК України, суд вирішив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей доньки ОСОБА_3 та доньки ОСОБА_4 у твердому грошовому розмірі 2500 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення донькою повноліття. 
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей підлягають задоволенню частково.
Відповідно до ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
Згідно з ч. 1, ч. 2 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. 
Частиною 4 ст. 84 СК України встановлено, що право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та не залежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 червня 2018 року у справі № 750/9224/16-ц.
Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини - матері на утримання чоловіком - батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.
Право визначення способу стягнення аліментів належить стягувачу. 
Одночасно, визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, а позивач у зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, немає змоги працювати і утримувати себе.
При цьому, суд враховує матеріальний стан і стан здоров`я відповідача, так як при визначенні розміру аліментів береться до уваги можливість надання такої допомоги чоловіком. А також те, що стягнення з відповідача аліментів на дружину по даній справі буде носити обмежений у часі період та є обов`язком чоловіка по допомозі дружині, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, яка не досягла трирічного віку.
З цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає задоволенню частково у сумі 1 000,00 грн. щомісячно, що, на думку суду, є співмірним як з потребами позивачки, так і з матеріальними можливостями відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п. 1, 2, 3 ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення заборгованості,неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.
Отже, при зверненні до суду з позовною заявою про стягнення аліментів з відповідача, позивач у відповідності до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує, що оскільки позивача звільнено від сплати судових витрат, то у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у сумі 1331,20 гривень. 
Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 13, 19,28, 76, 77, 81, 82, 89, 133, 141, 187,211, 247, 263-265, 273, 274, 353-355, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд, 
ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 ), на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 ) аліменти на утримання неповнолітніх дітей доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 та доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень, щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення позову - 05 березня 2026 року до досягнення дітьми повноліття. 
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 ), на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 ) аліменти на її утримання в розмірі 1000,00 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною донькою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 ), на користь держави судовий збір у розмірі 1331,20 гривень. 
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Миколаївського апеляційного суду.
Повний текст рішення складено та підписано 28 травня 2026 року. 

Суддя:     М.М. Ротар