ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
(додаткова)
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/192/20	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Таран С.В.,
Суддів: Богатиря К.В., Поліщук Л.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" №07.05 від 08.05.2026 (вх.№1895/26 від 08.05.2026) про ухвалення додаткового рішення до постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.05.2026
у справі №916/192/20
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС"
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА"
про стягнення 2 360 000 грн
та за зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА"
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС"
про стягнення 138 799,82 грн

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача суму матеріальних збитків за договором транспортного експедирування №02/25-02 від 25.02.2019 у розмірі 2360000 грн, з яких: 1349134,40 грн – вартість товару, 940562,07 грн – сума упущеної вигоди та 70306,53 грн – сума вимушених витрат.
За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 12.02.2020 відкрито провадження у справі №916/192/20.
27.02.2020 до суду першої інстанції від Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" надійшла зустрічна позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" про стягнення заборгованості у сумі 138799,82 грн.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.03.2020 прийнято зустрічну позовну заяву до спільного розгляду та об`єднано її в одне провадження з первісним позовом у справі №916/192/20.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 08.10.2020 у справі №916/192/20 відмовлено у задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС"; витрати по сплаті судового збору у розмірі 35400 грн покладено на Товариство з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС"; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 72391,25 грн; задоволено зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА"; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" заборгованість у розмірі 138799,82 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102 грн; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 34381,25 грн.
Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.02.2021 частково задоволено апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС"; частково скасовано рішення Господарського суду Одеської області від 08.10.2020 у справі №916/192/20; відмовлено у задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" до Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" про стягнення 138799,82 грн; в іншій частині рішення Господарського суду Одеської області від 08.10.2020 у справі №916/192/20 залишено без змін; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3153 грн та витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 16300 грн.
28.11.2025 до місцевого господарського суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" №100701 від 27.11.2025 (вх.№2-1858/25 від 28.11.2025) про перегляд рішення Господарського суду Одеської області від 08.10.2020 у справі №916/192/20 за нововиявленими обставинами.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 02.02.2026 у справі №916/192/20 (суддя Д`яченко Т.Г.) задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" (вх.№2-1858/25 від 28.11.2025); скасовано рішення Господарського суду Одеської області від 08.10.2020 в частині відмови у задоволенні первісної позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" до Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" про стягнення 2360000 грн; ухвалено нове рішення, яким частково задоволено первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" до Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" про стягнення 2360000 грн; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" суму матеріальних збитків за договором транспортного експедирування №02/25-02 від 25.02.2019 у розмірі 1419440,49 грн, до якої входять: вартість товару у розмірі 1349134,40 грн, витрати у розмірі 70306,53 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 21291,59 грн; в іншій частині первісного позову відмовлено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" витрати по сплаті судового збору у розмірі 42480 грн за подання заяви (вх.№2-1858/25 від 28.11.2025) про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.
Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 02.02.2026 у справі №916/192/20 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 940562,07 грн упущеної вигоди та ухвалити у цій частині нове рішення, яким позов задовольнити.
Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" також звернулося з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 02.02.2026 у справі №916/192/20 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, а також відмовити у задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" у повному обсязі.
Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Богатиря К.В., Поліщук Л.В. від 06.05.2026 залишено без задоволення апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС"; задоволено апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА"; скасовано рішення Господарського суду Одеської області від 02.02.2026 у справі №916/192/20; відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" №100701 від 27.11.2025 (вх.№2-1858/25 від 28.11.2025) про перегляд рішення Господарського суду Одеської області від 08.10.2020 у справі №916/192/20 за нововиявленими обставинами; залишено в силі рішення Господарського суду Одеської області від 08.10.2020 у справі №916/192/20; витрати зі сплати судового збору за подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та за подання апеляційних скарг покладено на Товариство з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС"; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" 42480 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
08.05.2026 до апеляційного господарського суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" №07.05 від 08.05.2026 (вх.№1895/26 від 08.05.2026) про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення на користь останнього з Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 60000 грн.
Дана заява мотивована доведеністю понесення Товариством з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану з розглядом цієї справи у суді апеляційної інстанції, у сумі 60000 грн.
Враховуючи відсутність у апеляційного господарського суду станом на час подання вищезазначеної заяви матеріалів справи №916/192/20, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.05.2026 на підставі пункту 17.9 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України відкладено вирішення питання щодо можливості розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" №07.05 від 08.05.2026 (вх.№1895/26 від 08.05.2026) про ухвалення додаткового рішення до надходження матеріалів справи №916/192/20 з суду першої інстанції, а також зобов`язано Господарський суд Одеської області направити на адресу суду апеляційної інстанції матеріали даної справи.
14.05.2026 до апеляційного господарського суду з Господарського суду Одеської області надійшли матеріали справи №916/192/20.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.05.2026 вирішено розглянути заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" №07.05 від 08.05.2026 (вх.№1895/26 від 08.05.2026) про ухвалення додаткового рішення у справі №916/192/20 поза межами строку, встановленого частиною третьою статті 244 Господарського процесуального кодексу України, у розумний строк, достатній для забезпечення можливості реалізації учасниками процесу відповідних процесуальних прав з урахуванням запровадженого в Україні воєнного стану, а також здійснювати розгляд вказаної заяви у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Крім того, цією ухвалою суду встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" строк для подання відзиву на зазначену заяву про ухвалення додаткового рішення до 25.05.2026.
Товариство з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" подало до суду апеляційної інстанції:
-письмові заперечення проти заяви про ухвалення додаткового рішення №1000509 від 10.05.2026 (вх.№814/26/Д5 від 11.05.2026), в яких вказано про недоведеність відповідачем за первісним позовом факту понесення витрат саме на оплатну правничу допомогу у цій справі, а також про необґрунтовано завищений розмір таких витрат;
-відзив на заяву про ухвалення додаткового рішення б/н від 18.05.2026 (вх.№814/26/Д6 від 19.05.2026), в обґрунтування якого наведені мотиви, відображені у вищенаведених письмових запереченнях; 
-клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу №100555 від 18.05.2026 (вх.№2028/26 від 19.05.2026), мотивоване тим, що заявлена до стягнення сума судових витрат є надмірною, не відповідає критерію розумності, неспівмірна зі складністю справи, обсягом виконаних адвокатом робіт, витраченим часом на надання таких послуг та значенням справи для сторони.
Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" №07.05 від 08.05.2026 (вх.№1895/26 від 08.05.2026) про ухвалення додаткового рішення у справі №916/192/20, Південно-західний апеляційний господарський суд зазначає наступне.
01.05.2025 між Адвокатським об`єднанням "Грищенко та партнери Одеса" ("Адвокатське об`єднання") та Товариством з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" ("Клієнт") укладено договір про надання правової допомоги б/н (далі – договір б/н від 01.05.2025), за умовами пункту 1.1 якого Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати Клієнту правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором, а Клієнт зобов`язується оплатити надану правову допомогу в обсязі та на умовах, визначених у цьому договорі.
Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання зобов`язується надавати Клієнту правову допомогу у наступному обсязі: надавати Клієнтові усні і письмові юридичні консультації з будь-яких питань цивільного, господарського, адміністративного, кримінального та іншого законодавства України; представляти інтереси Клієнта в усіх судах будь-якої інстанції та юрисдикції, державних органах, органах місцевого самоврядування, правоохоронних органах, в усіх підприємствах, установах та організаціях та перед будь-якими третіми особами; складати та підписувати необхідні процесуальні документи, складати та аналізувати договори, претензії, скарги. У Адвокатського об`єднання немає обмежень у повноваженнях щодо вчинення будь-яких дій, як представника Клієнта (пункти 1.2, 1.3 договору б/н від 01.05.2025).
Відповідно до підпунктів 2.1.1, 2.1.5 пункту 2.1 договору б/н від 01.05.2025 Адвокатське об`єднання має право на оплату наданої за цим договором правової допомоги, а також на власний розсуд призначати адвоката для надання правової допомоги та виконання доручень Клієнта.
В силу пунктів 4.1, 4.2, 4.4 договору б/н від 01.05.2025 оплата правової допомоги здійснюється на підставі акту та рахунку. Акти виконаних робіт та рахунки складаються Адвокатським об`єднанням та надаються Клієнту в порядку виконання робіт. Порядок передачі актів виконаних робіт та рахунків визначений пунктом 9.5 цього договору. Клієнт зобов`язується оплатити рахунок протягом 60 банківських днів з дати отримання рахунку від Адвокатського об`єднання, якщо сторони не домовилися про інше.
Згідно з пунктом 7.1 договору б/н від 01.05.2025 даний договір укладений на 3 роки та набирає чинності з моменту його підписання.
Положеннями пункту 9.5 договору б/н від 01.05.2025 передбачено, що передача Адвокатським об`єднанням актів виконаних робіт та рахунків здійснюється шляхом передачі цих документів уповноваженому представнику Клієнта під розписку або шляхом направлення засобами поштового та факсимільного зв`язку або надіслання електронною поштою. Клієнт вважається таким, що отримав рахунок та акт виконаних робіт у випадку передачі способами, що передбачені цим пунктом договору.
18.02.2026 між Адвокатським об`єднанням "Грищенко та партнери Одеса" та Товариством з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" укладено додаткову угоду б/н до договору про надання правової допомоги б/н від 01.05.2025 (далі – додаткова угода б/н від 18.02.2026), відповідно до пункту 1 якої Клієнт доручає Адвокатському об`єднанню представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" в межах справи №916/192/20 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" про перегляд рішення Господарського суду Одеської області від 08.10.2020 за нововиявленими обставинами, поданою 28.11.2025.
Оплата правової допомоги щодо представництва інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" в межах справи №916/192/20 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" про перегляд рішення Господарського суду Одеської області від 08.10.2020 за нововиявленими обставинами, поданою 28.11.2025, здійснюється у фіксованому розмірі, зокрема, за представництво в суді апеляційної інстанції – 60000 грн незалежно від обсягу виконаних робіт (вчинених дій). Під час визначення розміру гонорару були враховані складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан Клієнта та значення справи для Клієнта (пункт 2 додаткової угоди б/н від 18.02.2026).
06.05.2026 між Адвокатським об`єднанням "Грищенко та партнери Одеса" та Товариством з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" було підписано без зауважень та скріплено печатками акт про надання послуг б/н, згідно з яким Адвокатське об`єднання надало професійну правову допомогу у вигляді юридичних послуг, а Клієнт її прийняв на підставі договору б/н від 01.05.2025 та додаткової угоди б/н від 18.02.2026 з приводу представництва інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" в межах справи №916/192/20 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" про перегляд рішення Господарського суду Одеської області від 08.10.2020 за нововиявленими обставинами, поданою 28.11.2025, а саме: проведення консультацій з приводу оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 02.02.2026 та ознайомлення з матеріалами справи (4 год роботи адвоката); написання і подання апеляційної скарги та клопотання про визнання поважними причин неподання доказів до суду першої інстанції та долучення їх до матеріалів справи, поданого разом з апеляційною скаргою (10 год роботи адвоката); написання та подання відзиву на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" (5 год роботи адвоката); написання і подання клопотань про долучення доказів та надання оригіналів доказів для огляду (3 год роботи адвоката); підготовка до судового засідання та прийняття участі у судовому засіданні 06.05.2026 (2 год роботи адвоката); написання та подання до суду заяви про розподіл судових витрат (2 год роботи адвоката). Загальна вартість наданих юридичних послуг складає 60000 грн.
На виконання договору б/н від 01.05.2025 та додаткової угоди б/н від 18.02.2026 до нього Адвокатське об`єднання "Грищенко та партнери Одеса" виставило Товариству з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" рахунок на оплату №06/05 від 06.05.2026 на суму 60000 грн.
Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", клопотання про визнання поважними причин неподання доказів до суду першої інстанції та долучення їх до матеріалів справи, відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", клопотання про долучення доказів та надання оригіналів доказів для огляду, заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат від імені відповідача за первісним позовом підписані адвокатом Бойко Анастасією Вадимівною, яка діяла на підставі ордеру серії ВН №1668950 від 28.02.2026, виданого Адвокатським об`єднанням "Грищенко та партнери Одеса" на представництво даним адвокатом інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" у Південно-західному апеляційному господарському суді.
У єдиному судовому засіданні у даній справі в суді апеляційної інстанції представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" забезпечував адвокат Адвокатського об`єднання "Грищенко та партнери Одеса" – Бойко Анастасія Вадимівна, що підтверджується протоколом відповідного судового засідання.
Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги – домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
За умовами частини третьої статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
В силу статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України).
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
-попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);
-визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з 1) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та 2) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи;
-розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до частин першої, третьої статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з частинами першою, другою статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
В силу приписів частини третьої статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Даний висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується з правовою позицією об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19.
Частиною четвертою статті 126 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
У розумінні положень частини п`ятої статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Аналогічна правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 11.09.2020 у справі №922/3724/19.
Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.
Саме такий сталий правовий висновок Верховного Суду викладено у постановах від 28.09.2021 у справі №918/1045/20, від 24.11.2021 у справі №910/17235/20 та від 01.09.2021 у справі №910/13034/20.
У постанові Верховного Суду від 18.11.2020 у справі №923/1121/17 також вказано, що при застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.
Як зазначалося вище, Товариством з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" до апеляційного господарського суду було подано письмові заперечення проти заяви про ухвалення додаткового рішення №1000509 від 10.05.2026 (вх.№814/26/Д5 від 11.05.2026), відзив на заяву про ухвалення додаткового рішення б/н від 18.05.2026 (вх.№814/26/Д6 від 19.05.2026) та клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу №100555 від 18.05.2026 (вх.№2028/26 від 19.05.2026), в яких позивач за первісним позовом наголосив на недоведеності Товариством з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" факту понесення ним витрат саме на оплатну правничу допомогу у цій справі, а також на тому, що заявлена до стягнення сума зазначених витрат є надмірною, не відповідає критерію розумності, неспівмірна зі складністю справи, обсягом виконаних адвокатом робіт, витраченим часом на надання таких послуг та значенням справи для сторони.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим (рішення у справах "East/West Alliance Limited" проти України" та "Ботацці проти Італії").
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою, сьомою та дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, враховуючи частини п`яту-сьому, дев`яту статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення.
Аналогічна правова позиція об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладена у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 25.06.2019 у справі №916/1340/18.
Правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №906/194/18, акцентує увагу на необхідності дослідження документів на підтвердження обсягу витрат на правову допомогу, у тому числі щодо необхідності наявності розрахунку відповідних витрат, а також оцінки можливого фактичного їх понесення, оскільки у зазначеному випадку встановлення факту понесення витрат залежить від доведення факту надання правової допомоги у відповідних обсягах.
Від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, а тому відповідно до вимог чинного процесуального закону цілком достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.
Даний висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується зі сталою правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 15.06.2021 у справі №922/2987/20, від 18.05.2021 у справі №923/121/20, від 13.12.2018 у справі №816/2096/17, від 16.05.2019 у справі №823/2638/18, від 09.07.2019 у справі №923/726/18 та від 26.02.2020 у справі №910/14371/18.
Крім того, частина третя статті 126 Господарського процесуального кодексу України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним. Відтак, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис. 
Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21).
Розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі. Чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань. Чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами. Та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Даний правовий висновок Верховного Суду викладений у постанові від 28.11.2019 у справі №914/1605/18.
При цьому чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості.
Саме така правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 22.06.2021 у справі №906/698/20.
Колегія суддів вбачає, що на підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу у даній справі в суді апеляційної інстанції та розміру останніх Товариством з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" було надано низку документів, а саме: копії договору про надання правової допомоги б/н від 01.05.2025, укладеного між відповідачем за первісним позовом та Адвокатським об`єднанням "Грищенко та партнери Одеса", разом з додатковою угодою б/н від 18.02.2026 до нього; складеного на їх виконання акту про надання послуг б/н від 06.05.2026; рахунку на оплату №06/05 від 06.05.2026 на суму 60000 грн, а також ордеру серії ВН №1668950 від 28.02.2026, виданого Адвокатським об`єднанням "Грищенко та партнери Одеса" на представництво адвокатом Бойко Анастасією Вадимівною інтересів вищенаведеного товариства у Південно-західному апеляційному господарському суді.
За таких обставин, апеляційним господарським судом критично оцінюються посилання Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" на відсутність належного документального підтвердження обставини понесення Товариством з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, апеляційний господарський суд зазначає, що відповідно до додаткової угоди б/н від 18.02.2026 до договору б/н від 01.05.2025 та складеного на їх виконання акту про надання послуг б/н від 06.05.2026 гонорар адвоката за надання Товариству з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" правової допомоги у даній справі у суді апеляційної інстанції встановлюється у фіксованій сумі та складає 60000 грн, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
З огляду на те, що адвокатський гонорар може існувати в двох формах – фіксований розмір та погодинна оплата, які відрізняються порядком обчислення, беручи до уваги те, що гонорар адвоката у даному випадку визначено у фіксованій сумі, фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, не обчислюється, у зв`язку з чим наявність/відсутність відомостей про погодинну ставку адвоката жодним чином не впливає на розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу.
Даний висновок апеляційного господарського суду повністю відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 07.09.2020 у справі №910/4201/19.
У разі погодження між адвокатом (адвокатським бюро/об`єднанням) та клієнтом фіксованого розміру гонорару такий гонорар обчислюється без прив`язки до витрат часу адвоката на надання кожної окремої послуги. Фіксований розмір гонорару не залежить від витраченого адвокатом (адвокатським бюро/об`єднанням) часу на надання правничої допомоги клієнту (постанова Верховного Суду від 19.11.2021 у справі №910/4317/21).
Проаналізувавши опис робіт, які наведені в акті про надання послуг б/н від 06.05.2026 до договору б/н від 01.05.2025 (з урахуванням додаткової угоди б/н від 18.02.2026), колегія суддів зазначає про те, що відображена в ньому інформація про характер наданих адвокатом послуг повністю відповідає матеріалам справи (зокрема, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", клопотання про визнання поважними причин неподання доказів до суду першої інстанції та долучення їх до матеріалів справи, відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", клопотання про долучення доказів та надання оригіналів доказів для огляду, заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, які подані відповідачем за первісним позовом до Південно-західного апеляційного господарського суду в межах розгляду справи №916/192/20, підписані адвокатом Бойко Анастасією Вадимівною, яка також брала участь у єдиному судовому засіданні у суді апеляційної інстанції).
Між тим, доведення факту існування зобов`язання зі сплати гонорару та його документальне підтвердження саме по собі не є тотожним доведенню співмірності такого розміру витрат для цілей їх покладення на іншу сторону. Законодавець свідомо розмежував критерії фактичності витрат та їх співмірності.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 24.01.2022 у справі №911/2737/17).
Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а їх розмір є розумним та виправданим. Тобто суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 та від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, в яких конкретно визначено наступне: не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, у зв`язку з чим суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Погодження сторонами фіксованого розміру гонорару не виключає можливості його часткової компенсації в межах розподілу судових витрат. Фіксований характер гонорару визначає порядок взаєморозрахунків між адвокатом і клієнтом, однак не звільняє суд від обов`язку перевірити співмірність заявленої до відшкодування суми критеріям, встановленим частиною четвертою статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Інше тлумачення призвело б до формального підходу та фактичного усунення суду від контролю за пропорційністю процесуальних витрат, що суперечило б природі судового розсуду та принципу справедливості.
Крім того, у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 викладено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Суд звертає увагу на те, що хоча договір про надання правничої допомоги ґрунтується на принципі свободи договору, закріпленому у статті 627 Цивільного кодексу України, та передбачає право сторін самостійно визначати розмір гонорару, проте питання компенсації таких витрат за рахунок іншої сторони спору не є виключно сферою приватної автономії. У площині розподілу судових витрат діє публічно-правовий елемент, оскільки суд здійснює контроль за дотриманням принципів пропорційності, розумності та справедливості судового процесу. Саме тому зобов`язання, які виникли між адвокатом та клієнтом, не є безумовно обов`язковими для суду при вирішенні питання їх покладення на іншу сторону.
Наділення суду дискреційними повноваженнями щодо оцінки співмірності витрат на професійну правничу допомогу є проявом принципу верховенства права та функціональної ролі суду як арбітра балансу інтересів сторін. Судовий розсуд у цій категорії питань не є довільним, а здійснюється з урахуванням визначених законом критеріїв, конкретних обставин справи та усталеної судової практики. Відмова суду від реалізації такого розсуду за наявності клопотання іншої сторони фактично нівелювала б припис частини п`ятої статті 126 Господарського процесуального кодексу України та суперечила б завданню господарського судочинства.
Тобто суд зобов`язаний забезпечити баланс між правом сторони на компенсацію фактично понесених витрат і недопущенням покладення на іншу сторону надмірного фінансового тягаря, який не є об`єктивно необхідним для реалізації права на судовий захист.
Південно-західний апеляційний господарський суд зауважує на тому, що дана справа у контексті апеляційного перегляду судового рішення, ухваленого за результатами розгляду заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, об`єктивно не потребувала аналізу великої кількості норм чинного законодавства та судової практики, адже сфера регулювання відповідних правовідносин не є широкою та фактично обмежується однією главою Господарського процесуального кодексу України, якою регламентовано інститут нововиявлених обставин (глава 3 розділу ІV цього Кодексу), а апеляційний перегляд здійснювався виключно в межах доводів щодо наявності або відсутності нововиявлених обставин, тобто у значно вужчих межах, ніж первісний розгляд спору по суті.
Зміст власної апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" та відзиву останнього на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" фактично зводяться до тверджень про відсутність у даному випадку нововиявлених обставин, натомість відповідні доводи відповідача за первісним позовом не зумовили збільшення джерел правового регулювання спірних правовідносин, збільшення доказової бази та обставин, які входять до предмету доказування, оскільки, здійснюючи процедуру перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами, суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною з новим розглядом справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін, тоді як оцінці підлягає лише факт наявності або відсутності нововиявлених обставин та визначення їх істотності для правильного вирішення спору.
Поряд з цим апеляційним господарським судом враховується і приватноправовий характер спору у цій справі, який не викликав публічного резонансу з боку органів державної/місцевої влади або засобів масової інформації (тобто відсутність проявів публічного інтересу до справи).
Суд апеляційної інстанції також вважає безпідставним включення відповідачем до заявленої ним до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу окремих послуг щодо проведення консультацій з приводу апеляційного оскарження рішення місцевого господарського суду та ознайомлення з матеріалами справи, оскільки зазначені послуги фактично охоплюються однією цілісною послугою з підготовки апеляційної скарги.
Подібний правовий висновок стосовно того, що формування правової позиції за наслідками вивчення законодавства, судової практики та ознайомлення з правовою позицією іншої сторони охоплюється одночасно з послугою зі здійснення підготовки відповідного процесуального документа для подання його до суду відображено в постанові Верховного Суду від 29.04.2021 у справі №916/3904/19.
Крім того, апеляційний господарський суд зазначає про необґрунтованість включення відповідачем за первісним позовом до витрат на професійну правничу допомогу послуги зі складання заяви про відшкодування йому вказаних витрат, оскільки заява/клопотання про стягнення/розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку таких заяви/клопотання не підлягають відшкодуванню.
Аналогічна правова позиція об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладена в постанові від 02.02.2024 у справі №910/9714/22.
Колегією суддів враховується також і те, що ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.04.2026 у справі №916/192/20 відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" б/н та б/д (вх.№859/26/Д2 від 02.03.2026) про визнання поважними причин неподання доказів до суду першої інстанції та їх долучення до матеріалів справи, тоді як протокольними ухвалами суду від 06.05.2026 залишено без задоволення клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" б/н від 05.05.2026 (вх.№1841/26 від 06.05.2026) в частині визнання поважними причин неподання доказів до суду першої інстанції та залишено без розгляду дане клопотання б/н від 05.05.2026 (вх.№1841/26 від 06.05.2026) в частині долучення доказів до матеріалів справи, а також залишено без задоволення клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" №05.05 від 05.05.2026 (вх.№1842/26 від 06.05.2026) в частині визнання поважними причин несвоєчасного подання клопотання про зобов`язання позивача за первісним позовом надати для огляду оригінали доказів та поновлення строку на його подання і залишено без розгляду дане клопотання №05.05 від 05.05.2026 (вх.№1842/26 від 06.05.2026) в частині зобов`язання позивача за первісним позовом надати для огляду оригінали доказів. З огляду на вказане, суд апеляційної інстанції зазначає про відсутність підстав для відшкодування відповідачеві за первісним позовом вартості послуг зі складання та подання вищенаведених клопотань.
Враховуючи вищевикладене, за наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених Товариством з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" на правничу допомогу у зв`язку з розглядом даної справи у суді апеляційної інстанції, через призму критеріїв, встановлених частиною четвертою статті 126 та частиною п`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на обсяг виконаних робіт та документальне підтвердження заявником вказаних витрат, Південно-західний апеляційний господарський суд, керуючись принципами пропорційності та верховенства права, дійшов висновку про наявність підстав для зменшення заявленого відповідачем за первісним позовом до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з їх неспівмірністю, що, у свою чергу, зумовлює наявність правових підстав для часткового задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" №07.05 від 08.05.2026 (вх.№1895/26 від 08.05.2026) та, відповідно, стягнення на користь останнього з Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" вказаних витрат у розмірі 35000 грн, тим більше, що, виходячи з конкретних обставин справи, зазначена сума є справедливою, розумною та не має надмірного характеру.
Вирішуючи питання про розмір витрат, які підлягають компенсації, апеляційний господарський суд виходить не з формального арифметичного перерозподілу окремих елементів фіксованого гонорару, а з комплексної оцінки фактичного обсягу необхідної професійної правничої допомоги, яка була об`єктивно потрібною для належного представництва інтересів відповідача за первісним позовом у суді апеляційної інстанції. Визначений судом розмір компенсації у сумі 35000 грн не є довільним, а сформований внаслідок оцінки усієї сукупності обставин справи, характеру виконаної адвокатом роботи, меж апеляційного перегляду, процесуальної ефективності вчинених представником дій та принципу пропорційності. Такий розмір, на переконання колегії суддів, забезпечує справедливий баланс між правом відповідача за первісним позовом на компенсацію фактично необхідних витрат на професійну правничу допомогу та правом іншої сторони не зазнавати надмірного фінансового навантаження, яке не є об`єктивно виправданим обставинами цієї справи.
Твердження Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" про необхідність відмови у відшкодуванні Товариству з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" витрат на професійну правничу допомогу з підстав нібито отримання останнім "правової", а не "правничої" допомоги, колегія суддів відхиляє як такі, що ґрунтуються на формальному, штучному та помилковому тлумаченні положень процесуального законодавства. За змістом процесуального закону компенсації підлягають витрати саме на професійну правничу допомогу, а визначальною ознакою такої допомоги є суб`єкт її надання – адвокат. Матеріалами справи підтверджується, що відповідні послуги Товариству з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" надавалися адвокатом у спосіб і формі, які прямо передбачені законом. Саме лише використання стороною у своїх доводах терміну "правова допомога" замість "професійна правнича допомога" не змінює правової природи спірних витрат, не спростовує факту їх понесення та не виключає можливості їх компенсації у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України. Протилежний підхід свідчив би про надмірний формалізм та зведення інституту розподілу судових витрат до виключно термінологічного спору, що суперечить завданням господарського судочинства та принципу верховенства права.
Керуючись статтями 129, 221, 232, 233, 244, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" №07.05 від 08.05.2026 (вх.№1895/26 від 08.05.2026) задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" 35000 грн витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану з розглядом справи у суді апеляційної інстанції.
У задоволенні решти заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" №07.05 від 08.05.2026 (вх.№1895/26 від 08.05.2026) відмовити.
Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідний наказ з зазначенням всіх необхідних реквізитів.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено та підписано 01.06.2026.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя К.В. Богатир

Суддя Л.В. Поліщук