Справа № 212/6053/25 
2/212/343/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2026 року м. Кривий Ріг 

Покровського районного суду міста Кривого Рогу в складі:
суддя – Ведяшкіна Ю.В.
секретар судового засідання – Розинько К.А.
у цивільній справі № 212/6053/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Бахмутської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області, про позбавлення батьківських прав, призначення піклувальника та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
В судовому засіданні брали участь:
позивач – ОСОБА_1 ,
представник позивача – адвокат Плахтій О.В.,
представник третьої особи - Літовченко К.В..
в с т а н о в и в :
25.05.2025 року адвокат Плахтій О.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно їх неповнолітньої доньки – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , піклувальником над неповнолітньою дитиною - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини.
В обґрунтування позову зазначено, що донька позивачки - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, та мають неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка приблизна з 2015 року стала проживати з позивачкою та її чоловіком ОСОБА_6 , оскільки відповідачі самоусунулись від виховання та утримання дитини. Все спілкування батьків з дитиною зводилось до рідких телефонних дзвінків, які в подальшому припинилися. На сьогоднішній день відповідачі залишились проживати на тимчасово окупованій території Донецької та Луганської областей, кожен з яких створив свою окрему сім`ю. У зв`язку з початком активних бойових дій на території міста Бахмут Донецької області, де вони проживали, позивач, її чоловік – ОСОБА_6 та їх неповнолітня онука ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виїхали до Республіки Болгарія. Підставою для вирішення питання про позбавлення батьківських прав відповідачів, є необхідність отримання статусу законного представника неповнолітньої онуки, з метою представництва її інтересів у повсякденному житті. 
25.09.2025 року ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання, якою також зобов`язано орган опіки та піклування Бахмутської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області, у відповідності до ч. 5 ст. 19 СК України, надати висновок щодо розв`язання спору.
27.10.2025 року на виконання ухвали суду від 25.09.2025 року органом опіки та піклування Бахмутської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області надано висновок у  відповідності до ч. 5 ст. 19 СК України.
19.11.2025 року представником позивача – адвокатом Плахтій О.В. подано до суду додаткові письмові пояснення відповідно до яких, вона просила суд враховуючи те, що відповідачам не чинилися перешкоди брати участь у вихованні доньки та останні самостійно повністю самоусунулися від виконання батьківських обов`язків, позивач не погоджується з висновком органу опіки та піклування, та вважає його таким що суперечить інтересам дитини, оскільки на теперішній час дитина фактично залишилась без законного представника, що створює перешкоди для реалізації її прав ( оформлення документів, здобуття освіти, отримання медичної допомоги, представництва її інтересів по будь – яким питанням).
21.11.2025 року ухвалою суду в якості третьої особи, залучено до участі у справі орган опіки та піклування Бахмутської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області замість Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради.
09.02.2026 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду в судовому засіданні.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свій позов підтримала з наведених у ньому підстав, просила його задовільнити, та суду повідомила, що з 14.04.2022 року вона разом з онукою проживає на території Республіки Болгарія, оскільки були вимушені виїхати з міста Бахмут де велись активні бойові дії. Разом з ними виїхав її чоловік ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . На території Болгарії мають юридичний статус осіб з тимчасовим захистом, у зв`язку з чим  їм надано безкоштовне житло, інколи отримують допомогу від благодійних фондів, вона отримує дохід від підробітку у благодійному фонді, та отримує пенсію за віком на території України; неповнолітня онука відвідує школу, додатково навчається мові, за місцем проживання у Болгарії, а також проходить онлайн – навчання в Бахмутській школі. Із зазначеним позовом звернулася до суду з метою отримання статусу піклувальника над неповнолітньою онукою, яка за відсутності законного представника не має можливості навіть отримати паспорт громадянина України. Крім того зазначила, що вона не зверталася до органу опіки та піклування із заявою про призначення її піклувальником над неповнолітньою онукою та не подавала необхідні документи, оскільки не має можливості прибути на територію України для вирішення цих питань, бо в разі прибуття до України та реєстрації як внутрішньо переміщена особа, втратить право на безкоштовне житло на території Болгарії.
В судовому засіданні представник позивача – адвокат Плахтій О.В.. позов ОСОБА_1 підтримала з наведених у позовній заяві та додаткових письмових поясненнях, підстав, та просила його задовольнити.
В судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , суду повідомила, що вона тривалий час проживає з бабою та дідом, своїх батьків не пам`ятає, оскільки вони з нею не спілкуються. На теперішній час проживає разом з бабусею у Республіці Болгарія, де навчається, а бабуся про неї піклується. Також неповнолітня зазначила, що вона не заперечує проти позбавлення її батьків батьківських прав щодо неї.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду повідомила, що з позивачкою знайома на протязі тривалого часу, оскільки разом працювали, у зв`язку з чим з 2015 року майже щодня бачила разом з позивачкою її онуку. Про батьків дитини вона ні чого не чула не від позивачки, не від дитини.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду повідомила, що вона працювала вихователем в дитячому садочку в м. Бахмут, який на протязі трьох років з 2015 року відвідувала ОСОБА_9 . При цьому дитину приводили до садочка та забирали бабуся або дідусь , які приймали активну участі у житті онуки, а бабуся також приймала участь в організації дитячих заходів, які проводились в дитячому садочку. За цей час батьки дитини жодного разу не з`являлися до дитячого садочку. Зі слів позивачки знає, що баба з дідом опікуються онукою, оскільки батьки розлучилися та кожен окремо влаштовує своє особисте життя. У ОСОБА_10 також є старша сестра, якій зараз 20 років, якою в дитинстві з тих же причин опікувались баба з дідом.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилася, позивачкою подано до суду нотаріально посвідчену на території днр заяву, відповідно до якої ОСОБА_2 проживає на території днр; з донькою ОСОБА_10 з 2015 року не спілкується та не має наміру приймати участь в її вихованні та утриманні; не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно доньки ОСОБА_10 .
В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з`явився, згідно відомостей, наведених у заяві відповідачки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 проживає на території лнр та також не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно дочки ОСОБА_10 .
В судовому засідання представник орган опіки та піклування Бахмутської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області підтримала висновок органу опіки та піклування, наданий на підставі ч. 5 ст. 19 СК України, та просила суд прийняти рішення з дотриманням найкращих інтересів неповнолітньої дитини.
Згідно відомостей отриманих з Міністерства соціальної політики України ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на території України, як внутрішньо переміщені особи, не зареєстровані (а.с.57,61,152).
У відповідності до ч. 3 ст. 211, ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд у відсутність відповідачів.
Заслухавши учасників цивільного провадження, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 (ч. 1 ст. 81) ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Так, з матеріалів справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , згідно відомостей, наведених у паспорті громадянина України з 11.11.1987 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11-13); з 01.10.2015 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Розмір пенсії з 01.03.2025 року складає 4342,55 грн. (а.с.24).
Позивач ОСОБА_11 згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого повторно 13.04.2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську Артемівського міжрайонного управління юстиції Донецької області, має дочку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.48), яка згідно відомостей, наведених у паспорті громадянина України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , та з 29.05.2015 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_12 (а.с.10). 
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого 01.03.2011 року Першим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, дочка позивачки – ОСОБА_2 , є матір`ю неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком дитини є ОСОБА_3 (а.с.26). 
Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , згідно відомостей, наведених в паспорті громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.15-16).
З пояснень позивачки судом встановлено, що у зв`язку з початком бойових дій на території міста Бахмут Донецької області, де вони проживали, вона разом з неповнолітньою онукою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тимчасово виїхали та з 14.04.2022 року проживають на території Республіка Болгарія, де мають юридичний статус осіб із тимчасовим захистом.
Зазначені обставини також підтверджуються наданими позивачкою письмовими доказами, складеними відповідними органами Республіки Болгарія, з яких вбачається, що ОСОБА_13 та ОСОБА_14 було надано житло за Програмою «Тимчасовий захист переміщених осіб з України під час війни» з правом безкоштовного проживання та харчування на території Республіки Болгарія, в м. Сонячний берег , Бургаської області, де проживають з 31.08.2022 року по теперішній час (зворот а.с.20-21); згідно наданої 05.03.2025 року Благодійним фондом «Фонд Добро» характеристики, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , перебуває на території Республіка Болгарія з бабусею ОСОБА_1 з 15.04.2022 року, проявляє інтерес до навчання, відвідувала психологічні тренінги, брала уроки у гуртку з основ мистецтва, надавала свої роботи для участі у виставках дитячого малюнку, відвідувала курси з вивчення болгарської мови (а.с.33); згідно акту обстеження житлових умов (м. Сонячний берег, Республіка Болгарія) від 09.06.2025 року для неповнолітньої ОСОБА_5 створені належні умови проживання (а.с.76-79
Згідно інформації, наданої начальником Департаменту превентивної діяльності Національної Поліції України від 14.11.2025 року неповнолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , у розшуку не перебуває та не перебувала (а.с.122)
Неповнолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є ученицею 7-А класу Бахмутської загальноосвітньої школи І-ІІІ степенів № 18 ім. Дмитра Чернявського Бахмутської міської ради Донецької області, відвідує уроки в дистанційному режимі (а.с.23).
Згідно відомостей наданих КНП «Центр первинної медичної допомоги м. Бахмут неповнолітню  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на прийом до лікаря супроводжували бабуся ОСОБА_1 та дідусь ОСОБА_6 ; батьки дитини медичний заклад з метою лікування дитини, не відвідували (а.с.8); згідно наданої 09.05.2025 року характеристики ОСОБА_9 характеризується позитивно. Крім того, характеристика містить відомості про те, що бабуся учениці – ОСОБА_1 завжди контролює навчальний процес ОСОБА_10 , виконує всі вимоги адміністрації, вчасно реагує на організаційні питання, бере активну участь у вихованні. ОСОБА_10 , є активним учасником батьківських зборів. Дівчина забезпечена всім необхідним приладдям для навчання. Батьки у шкільному житті ОСОБА_10 участі не беруть, з класним керівником та адміністрацією не взаємодіють, контакт із закладом не підтримують, батьківські збори не відвідують (а.с.32).
На підтвердження факту можливості набуття позивачкою статусу піклувальника неповнолітньої онуки, позивачкою надані наступні документи: витяг з інформаційно – аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимостей», відповідно до якої станом на 16.05.2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , не притягувалась до кримінальної відповідальності, не має незнятої чи непогашеної судимості, в розшуку не перебуває (а.с.17); характеристику з Благодійного фонду «Фонд Добро» від 03.03.2025 року, Республіка Болгарія, відповідно до якої ОСОБА_1 працює на посаді вихователя в дитячій кімнаті. Педагогічно – волонтерську діяльність здійснює на підставі громадського договору. Педагогічне навантаження – 4 години на добу, 6 днів на тиждень, де характеризується позитивно та отримує відповідну оплату; документи на підтвердження трудового стажу до виходу на пенсію (а.с.38, 35-37, 39-47, 28-31);
24.10.2025 року органом опіки та піклування Бахмутської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області складено висновок у відповідності до ч. 5 ст. 19 СК України щодо розв`язання зазначеного спору, відповідно до якого виходячи з інтересів неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , відповідно до ст. ст. 164, 165, 166 СК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами), з якої вбачається, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, та на підстав досліджених доказів ухвалено рішення про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , у відношенні до їх неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , піклувальником над неповнолітньою дитиною (а.с.82-86).
Зазначеним висновком органу опіки та піклування, крім іншого встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на тимчасово окупованій території м. Донецьк, зв`язок з нею вдалося налаштувати лише через смс повідомлення в застосунку Телеграм. Зі слів останньої встановлено, що рішення про позбавлення її та батька дитини, ОСОБА_3 , батьківських прав по відношенню до неповнолітньої дитини ОСОБА_5 було обговорено з сім`єю і це виявився оптимальний варіант для того, або вирішити всі питання з отримання документів для ОСОБА_10 . Також, ОСОБА_2 наполягала на тому, щоб комісія прийняла рішення на користь позивачки. 
Аналогічна інформація органом опіки та піклування отримана з наданих адвокатом Плахтій О.В. відеозаписів звернень відповідачів з приводу позбавлення батьківських прав.
З досліджених доказів органом опіки та піклування зроблено висновок, що з наданих документів та відеозвернень батьків не можливо встановити винної поведінки матері та батька дитини щодо невиконання батьківських обов`язків. ОСОБА_1 підтримує з батьками дитини певний зв`язок, про що свідчить саме їх відеозвернення, які були отримані від адвоката позивачки. Також можна стверджувати, що обмежена участь батьків у житті дитини пояснюється об`єктивними обставинами – перебуванням матері на тимчасово окупованій території України, ведення на території України правового режиму воєнного стану, обов`язковою евакуацією з території Бахмутської міської територіальної громади, а також перебування дитини з бабою за кордоном, що істотно ускладнює чи робить неможливим особистий контакт. Ці обставини не можуть бути кваліфіковані як злісне ухилення від обов`язків. Також відсутні докази про намагання матері та батька свідомо нашкодити дитині або використати свої права проти її інтересів.
Після дослідження наведених доказів, суд зазначає.
Згідно ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ч. 5 ст. 150 СК України).
Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 3 , 4 ст. 155 СК України).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.
Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Згідно правової позиції, викладеної в ухвалі ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц, при вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.
Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.
Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.
Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо. 
Як зазначено у пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.) що надані батьками до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Відповідно до ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Під час вчинення дій, пов`язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини.
Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.
За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.
Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.
Аналізуючи встановлені по справі обставини та наведені норми чинного законодавства, суд вважає доведеним, що внаслідок введення на території України з 24.02.2022 року військового стану, проведення на території Бахмутської територіальної громади активних бойових дій, проведенням обов`язкової евакуації з території Бахмутської міської територіальної громади, позивачка разом з неповнолітньою онукою виїхала до Республіки Болгарія, де перебувають тимчасово та мають юридичний статус осіб з тимчасовим захистом; батьки неповнолітньої дитини (відповідачі) залишились проживати на тимчасово окупованій території України, та внаслідок зазначених об`єктивних підстав відбувається обмежена участь батьків у житті неповнолітньої дитини.
При цьому посилання представника позивача на непогодження з висновком органу опіки та піклування, суд визнає таким, що не заслуговує на увагу, оскільки зазначений висновок надано на підставі наданих позивачкою доказів, у відповідності до вимог чинного законодавства, з врахуванням сталої судової практики з аналогічних спорів, який відповідає встановленим по справі обставинам, та інтересам неповнолітньої дитини.
За таких підстав, суд вважає, що Позивачем не доведено належними доказами факт свідомого ухилення відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від виконання обов`язків щодо виховання неповнолітньої доньки, тобто не доведено, що Відповідачі свідомо, системно ухиляються від виконання батьківських обов`язків, не доведено винної поведінки Відповідачів, свідомого нехтування ними своїми обов`язками щодо неповнолітньої доньки, тому суд не вбачає підстав для застосування такої крайньої міри відповідальності, як позбавлення батьківських прав, та зазначає, що задоволення позову не відповідає інтересам неповнолітньої дитини, оскільки в разі задоволення позову неповнолітня ОСОБА_9 за рішенням органу опіки та піклування має набути статус дитини позбавленої батьківського піклування, після чого після відповідного звернення та надання комплексу документів органом опіки та піклування ухвалюється рішення про призначення піклувальника над неповнолітньою дитиною. 
Зазначені заходи, на переконання суду призведуть до порушення прав неповнолітньої дитини, враховуючи в яких ситуації на сьогоднішній день опинилась неповнолітня дитина, а саме, неповнолітня дитина в тимчасовому статусі перебуває в іншій державі, яка надає тимчасовий прихисток, при цьому дитина перебуває вдвох з бабусєю, яка на день ухвалення зазначеного рішення суду досягла 67-ми річного віку, чоловік якої (дідусь неповнолітньої) після переїзду до Республіки Болгарія в 2022 році помер.
Крім того суд зазначає, що згідно пояснень позивачки та свідків, які були допитані за її клопотанням, саме з її (позивача) ініціативи та з ініціативи її чоловіка, дитину забрали від відповідачки з метою надання відповідачці можливості «влаштувати своє особисте життя», тобто з метою надання допомоги своїй дочці взяли на себе обов`язок щодо утримання та виховання неповнолітньої онуки.
При цьому будь - яких доказів на підтвердження негативної поведінки відповідачів по відношенню до неповнолітньої дитини позивачем суду не надано.
За таких підстав, позовні вимоги ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав батьків її неповнолітньої онуки, суд визнає не обґрунтованими та такими, що не відповідають інтересам неповнолітньої дитини, а тому задоволенню не підлягають.
Що стосується позовних вимог про призначення піклувальника над неповнолітньою дитиною та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, то вони також задоволенню не підлягають, оскільки є похідними від позовних вимог про позбавлення батьківських прав, в задоволенні яких судом відмовлено.
Отже, позов не підлягає задоволенню.
З огляду на вищевикладене, керуючись ст. ст.  4, 5, 6 -13, 17 – 18, 76 – 82, 89, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-
у х в а л и в :
Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Бахмутської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області, про позбавлення батьківських прав, призначення піклувальника та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складений 26.06.2026 року.

Суддя: Ю. В. Ведяшкіна