Справа №: 398/667/25	

провадження №: 2-др/398/16/26
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
Іменем України 

"11" травня 2026 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі
головуючого судді Шинкаренко І.П.,
за участю секретаря судового засідання Черткова А.О.,
представника відповідача Пономаренко К.В. (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про винесення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник – адвокат Гулий Андрій Васильович, до Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання незаконним та скасування акту службового розслідування,
ВСТАНОВИВ
До Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник – адвокат Гулий А.В., до Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати Акт спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 22 вересня 2024 року у виробничому підрозділі служби локомотивного господарства «Локомотивне депо Знам`янка» форми Н-1/НП, який затверджено в.о. начальника Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці 20 січня 2025 року, а також зобов`язати Південне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці провести повторне спеціальне розслідування нещасного випадку, що стався 22 вересня 2024 року з ОСОБА_2 .
Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 березня 2026 року позов задоволено, визнано протиправним та скасовано акт спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 22 вересня 2024 року у виробничому підрозділу служби локомотивного господарства «Локомотивне депо Знам`янка» регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» форми Н-1/НП, який затверджено в.о. начальника Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці 20 січня 2025 року, зобов`язано Південне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці провести повторне спеціальне розслідування нещасного випадку, що стався 22 вересня 2024 року у з машиністом електровозу виробничого підрозділу служби локомотивного господарства «Локомотивне депо Знам`янка» регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також ухвалено стягнути з Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору.
23 квітня 2026 року через систему "Електронний суд" від представника позивача адвоката Гулого А.В. надійшла заява про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 8000,00 грн, долучивши копії договору про надання правничої допомоги від 04 січня 2025 року, додаток № 1 до договору про склад вартості винагороди про правничу допомогу, а також копію квитанції про перерахування ОСОБА_1 коштів за правничу допомогу ОСОБА_3 у розмірі 8000,00 грн. Заява мотивована тим, що разом з позовом позивачем подано заяву про розподіл судових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог, в якій зазначено, що позивачем по даній справі будуть понесені витрати на правничу допомогу відповідно до умов договору, а тому докази про такі витрати будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення судом рішення. 
20 квітня 2026 року через систему "Електронний суд" від представника відповідача до суду надійшли письмові заперечення проти заяви про стягнення судових витрат. В обґрунтування заперечень представник відповідача зазначила, що подана із порушенням законодавчих вимог представником позивача заява є неправомірною, безпідставною за своєю суттю та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки до заяви не надано ні детального опису наданих адвокатом послуг, ні доказів вартості наданих послуг, ні доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат на заявлену суму у розмірі 8000 гривень. Також представник відповідача звертає увагу суду, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат, встановлення їхньої дійсності та необхідності, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Зазначає, що відповідач є бюджетною, неприбутковою організацією, Наголошує, що законодавець звільнив Держпраці навіть від сплати судового збору в усіх судових інстанціях, а стягнення безпідставної, нічим не підтвердженої суми у розмірі 8000,00 грн за недоведені витрати на правову допомогу з коштів державного бюджету суперечить принципу розподілу таких витрат. Крім того вказує на те, що договір про надання правничої допомоги № 1770, доданий вже до заяви від 14 квітня 2026 року містить питання оскарження акту спец. розслідування нещасного випадку за формою Н-1/НП від 20 січня 2025 року, при цьому, сам договір № 1770 датований 04 січня 2025 року, отже, предмету договору не існувало на момент його складання. Просила суд відмовити у задоволенні заяви позивача від 14квітня 2026 року про стягнення судових витрат по справі № 398/667/25 та зробити перерозподіл витрат по судовому збору по справі № 398/667/25, виходячи з розміру 1937,92 грн.
Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, від адвоката Гулого А.В. надійшла заява про розгляд заяви про проведення судового засідання без їхньої участі, заявлені вимоги підтримують та просять задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні 30 квітня 2026 року проти задоволення заяви позивача про розподіл судових витрат заперечувала, посилаючись на обставини, викладені у поданих до суду письмових запереченнях.
Суд, вислухавши думку представника відповідача, вивчивши подану заяву та заперечення, а також матеріали цивільної справи, встановив наступне.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Статтею 133 ЦПК України, передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.
Положеннями ст. 134 ЦПК України встановлено порядок попереднього визначення суми судових витрат. Так, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Згідно з ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін (ч. 3 ст. 141 ЦПК України).
Згідно з ч. 4 ст. 141 ЦПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.
З урахуванням викладеного, суд зазначає, що представником позивача у позовній заяві зазначено, що з метою отримання правничої допомоги позивачем було укладено договір про надання правничої допомоги з Адвокатським бюро «Андрія Гулого». Також при поданні позову представником позивача долучено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, де вказано вид робіт, які включає в себе правова допомога, а саме: консультації з клієнтом; вивчення спірних правовідносин, узгодження правової позиції з клієнтом; перевірка інформації по реєстрам; збір документів та доказів, направлення адвокатських запитів, підготовка та подача позовної заяви до суду, ведення судової справи, та їхня вартість у сумі 8000,00 грн. Також представником позивача подано заяву про розгляд питання про розподіл судових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог, у якій він зазначив, що позивачем будуть понесені витрати на правничу допомогу згідно умов договору, а тому докази про такі витрати будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення.
До заяви про розподіл судових витрат представник позивача додав договір про надання правничої допомоги ОСОБА_1 № 1770 датований 04 січня 2025 року та додаток № 1 до договору № 1770 про надання правничої допомоги від 04 лютого 2025 року. Також в матеріалах справи міститься ордер про надання правничої допомоги адвокатом Гулим А.В. ОСОБА_1 № 1104568, виданий на підставі договору про надання правничої допомоги № 1770 від 04 лютого 2025 року. Таким чином, зазначення дати договору 04 січня 2025 року суд сприймає як допущену при його документальному оформленні описку, оскільки матеріали справи свідчать про те, що договір був укладений саме 04 лютого 2025 року, у зв`язку з чим аргументи представника відповідача про відсутність предмету договору щодо оскарження акта спеціального розслідування нещасного випадку від 20 січня 2025 року на момент укладення такого договору судом відхиляються за необґрунтованістю. 
Так, за умовами договору № 1770 про надання правничої допомоги ОСОБА_1 доручила, а Адвокатське бюро «Андрія Гулого» прийняло на себе зобов`язання щодо надання правової допомоги та представлення інтересів у справі про оскарження акта спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 22 вересня 2024 року у виробничому підрозділі служби локомотивного господарства «Локомотивне бюро Знам`янка» регіональної філії «Одеська залізниця». Пунктом 4.4 Договору передбачено, що клієнт сплачує Адвокатському бюро винагороду, в розмірі, визначеному у додатках до цього договору у випадку вирішення спору, що є предметом цього договору, на користь клієнта. Згідно з п. 4.5 Договору оплата за послуги перераховується на поточний рахунок Адвокатського бюро протягом 3 робочих днів з дня настання події, за підсумками якої має бути здійснений платіж, тобто з дня вирішення спору. В свою чергу Додатком № 1 до договору № 1170 про надання правничої допомоги встановлено вартість винагороди за правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн як попередня оплата правничої допомоги та 25 % від стягнутих сум. Перерахування позивачем ОСОБА_1 оплати за правничу допомогу відповідно до договору № 1770 адвокату Гулому А.В. підтверджується квитанцією до платіжної інструкції № 1.618289529.1 від 14 квітня 2026 року.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Тлумачення наведеної норми права дає підстави для висновку, що можливість подання сторонами доказів в підтвердження понесених судових витрат, в тому числі і витрат на професійну правничу допомогу у відповідній інстанції, процесуальний закон ставить у залежність від процесуальної стадії розгляду справи. Тобто докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом першої інстанції за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 
Суд оцінює заяву представника позивача від 11 лютого 2025 року про розгляд питання про розподіл судових витрат після ухвалення рішення як заявлене в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України, оскільки в ньому зазначено, що докази про понесені витрати буде подано після ухвалення судового рішення. Таким чином, дії представника позивача та послідовність їх вчинення в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу здійснені з дотриманням норм процесуального законодавства.
Вирішуючи клопотання сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Суд звертає увагу, що представником відповідача не заявлено клопотання про зменшення розміру витрат. Зі змісту відзиву на позовну заяву вбачається, що представник відповідача вважає позовні вимоги необґрунтованими, у зв`язку з чим вважає, що у задоволенні позову судом має бути відмовлено, а усі судові витрати підлягають залишенню на позивачеві. У поданих запереченнях представник відповідача також просить суд відмовити у стягненні судових витрат, посилаючись на безпідставність на недоведеність їх понесення позивачем. Разом з тим, у цих запереченнях не наведено аргументів, які могли би свідчити про неспівмірність витрат на правову допомогу. 
У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).
Зважаючи на викладене, суд, в цілому оцінюючи надані представником позивача докази надання послуг з професійної правничої допомоги позивачу в цій справі, не приймає доводи представника відповідача про необґрунтованість та недоведеність розміру відшкодування на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за результатами розгляду цієї справи по суті. Так, суд оцінив перелік робіт, які визначені у попередньому розрахунку суми судових витрат, а також умови договору про правничу допомогу № 1170 з додатком № 1 до нього на предмет їх відповідності здійсненим у справі діям в межах обсягу наданої правової допомоги, а також зважаючи на категорію та складність справи, керуючись принципами справедливості і пропорційності дійшов висновку про реальність та співмірність розміру заявлених до стягнення судових витрат на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн.
Отже, суд, керуючись ч. 3 ст. 141 ЦПК України, надаючи оцінку документам, наданим представником позивача на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, дійшов висновку, що розмір таких витрат є підтвердженим та обґрунтованим, оскільки такі визначено відповідно до положень ч. 2 ст. 137 ЦПК України 
Відхиляючи доводи представника відповідача щодо непідтвердження розміру витрат за відсутності у матеріалах справи детального опису робіт (наданих послуг) суд застосовує правовий підхід, сформований у постанові Верховного Суду у cправі № 367/4064/21 від 26 січня 2026 року про те, що за змістом частини третьої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас гонорар адвоката може встановлюватися у двох формах: фіксованого розміру та погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення: при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.  Фіксований розмір гонорару означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Такий висновок сформульовано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.
Судом встановлено, що розмір гонорару адвоката позивачем погоджено в Додатку № 1 до договору про надання правничої допомоги, який сторони не пов`язували з витраченим адвокатом часом на вчинення відповідної процесуальної дії. Таким чином, оскільки позивач погодила з адвокатом фіксований розмір його гонорару, опис юридичних послуг міститься у попередньому розрахунку вартості робіт, то ненадання детального опису виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) не має правового значення для вирішення питання про компенсацію понесених витрат на правничу допомогу.
Оскільки представником відповідача не доведено неспівмірності понесених іншою стороною витрат на професійну правничу допомогу, а обставини, на які вона посилається у запереченнях, не є підставою для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, враховуючи, що судом визнано підтвердженими надання правової допомоги та її вартість, то наявні підстави для задоволення заяви представника позивача про стягнення судових витрат з відповідача.
Окремо суд зазначає, що заявлена представником відповідача вимога про перерозподіл судових витрат, що складаються із судового збору, не розглядається судом, оскільки вирішена в порядку ст. 269 ЦПК України шляхом виправлення описки у рішенні суду.
Керуючись ст. ст. 133 - 141, 270 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ
Заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Гулий Андрій Васильович, про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 398/667/25 задовольнити.
Стягнути з Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (адреса місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Маршала Василевського, буд. 40/1, ЄДРПОУ 44742194) на користь ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000 (вісім тисяч) грн 00 коп.
Додаткове рішення може бути оскаржене до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому додаткове рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому додаткового рішення суду.
Повний текст рішення складено 11 травня 2026 року.

Суддя І.П. Шинкаренко