ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
07.04.2026	Справа № 910/14602/25	

За позовом Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації);
до Антимонопольного комітету України;
про визнання недійсним рішення.
Суддя Мандриченко О. В.
Секретар судового засідання Григоренко С. В.
Представники:
Від позивача: Геркіял І.М., в порядку самопредставництва;
Від відповідача: Рудченко Є.Д., в порядку самопредставництва.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Виконавчий орган Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення Антимонопольного комітету України від 21.08.2025 № 442-р.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення Антимонопольного комітету України постановлено з неправильним застосуванням норми матеріального права; неповним з`ясуванням обставин справи, які мають значення для справи та невідповідністю висновків, викладених у рішенні Антимонопольного комітету України від 21.08.2025 № 442-р, обставинам справи.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.11.2025 вирішено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі № 910/14602/25; справу розглядати за правилами загального позовного провадження, а підготовче засідання призначити на 06.01.2026.
16.12.2025 Антимонопольний комітет України подав до господарського суду відзив на позовну заяву, в якій просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
19.12.2025 Виконавчий орган Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) подав відповідь на відзив Антимонопольного комітету України на позовну заяву.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу № 910/14602/25 до судового розгляду по суті.
Під час розгляду спору по суті у судовому засіданні 07.04.2026 представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні 07.04.2026 проти позовних вимог заперечував, у задоволенні позову просив відмовити.
07.04.2026 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд 

ВСТАНОВИВ:

21.08.2025 Антимонопольний комітет України (далі також – Комітет, відповідач) прийняв рішення № 442-р "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" (далі – рішення, рішення № 442-р, спірне рішення, оскаржуване рішення) у справі № 128-26.13/126-23, яким визнала бездіяльність Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі також – позивач, ВО КМР (КМДА)), яка полягає в непроведенні конкурсу з призначення управителя багатоквартирного будинку, порушенням, передбаченим пунктом 3 статті 50 та частиною першою статті 15 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних дій органу місцевого самоврядування, які призвели до недопущення конкуренції.
Позивач не погоджуючись з висновками Антимонопольного комітету України про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штраф у справі № 128-26.13/126-23, звернувся до Господарського суду міста Києва на підставі ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" з позовом про визнання недійсним рішення № 442-р з підстав порушення та неправильного застосування відповідачем норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.
З матеріалів справи вбачається, що копію оскаржуваного рішення було отримано позивачем 14.10.2025 поштовим відправленням.
Крім того позивач, у своєму позові, вказує, що копію рішенні він також отримав через Систему електронної взаємодії 03.10.2025.
Таким чином, оскільки матеріалами справи підтверджується, що рішення Антимонопольного комітету України від 21.08.2025 № 442-р у справі № 128-26.13/126-23 позивач отримав 03.10.2025 через Систему електронної взаємодії та поштовим відправленням 14.10.2025, останній звернувся до господарського суду 25.11.2025 з позовом про визнання оспорюваного рішення недійсним в межах строку, визначеного Законом України "Про захист економічної конкуренції".
Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог, зважаючи на наступне. 
Предметом позову у справі є вимоги позивача до відповідача про визнання недійсним рішення від 21.08.2025 № 442-р у справі № 128-26.13/126-23 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу.
Причиною виникнення спору у справі стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для визнання недійсним рішення від 21.08.2025 № 442-р у справі № 128-26.13/126-23 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, до Комітету надійшла заява громадянина Леоніда Хоріна (далі-Заявник) від 06 липня 2023 року без номера (вх. Комітету № 14-01/167-АМ від 06.07.2023) (далі-Заява) щодо можливого, на його думку, порушення законодавства про захист економічної конкуренції в діях Київської міської державної адміністрації у вигляді непроведення конкурсу з призначення управителя багатоквартирного будинку.
Розпорядженням державного уповноваженого Комітету від 28 листопада 2023 року № 02/207-р розпочато розгляд справи № 128-26.13/126-23 за ознаками порушення в діях виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 3 статті 50 та частиною першою статті 15 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних дій органів місцевого самоврядування, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення, обмеження чи спотворення конкуренції (далі - Розпорядження).
Відповідачем у справі Комітету був Виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), місцезнаходження: м. Київ, вул. Дегтярівська, 31, корп. 2.
Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) є юридичною особою, організаційно-правова форма орган місцевого самоврядування, ідентифікаційний код юридичної особи 00022527.
Основним видом діяльності виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) є «Державне управління загального характеру» (КВЕД 84.11).
Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі також - Закон про місцеве самоврядування), сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншим законодавством.
Статтею 16 Закону про самоврядування визначено, що органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.
Згідно зі статтею 11 Закону про місцеве самоврядування виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи; виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.
Згідно зі статтею 101 Закону України «Про столицю України місто-герой Київ», Київська міська державна адміністрація є виконавчим органом Київської міської ради, паралельно виконує функції державної виконавчої влади, що є особливістю здійснення виконавчої влади в місті Києві.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції» органи влади міністерства та інші центральні органи виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи виконавчої влади Автономної Республіки Крим, державні органи, що здійснюють регулювання діяльності суб`єктів природних монополій, ринків капіталу та організованих товарних ринків, державні органи приватизації, Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення, місцеві органи виконавчої влади.
Отже, дія Закону України «Про захист економічної конкуренції» поширюється на діяльність виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).
Повноваження органів місцевого самоврядування визначено Законом про місцеве самоврядування.
Згідно із статтею 73 Закону про місцеве самоврядування акти ради, міського голови, виконавчого комітету, прийняті в межах своєї компетенції, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про столицю України місто-герой Київ» у місті Києві діють представницькі органи місцевого самоврядування Київська міська рада, районні в місті ради (у разі їх утворення), які є юридичними особами.
Згідно зі статтею 10 Закону України «Про столицю України місто-герой Київ» Київська міська та районні в місті ради (у разі їх утворення) мають власні виконавчі органи, які утворюються відповідно Київською міською радою, районними в місті радами (у разі їх утворення), підзвітні та підконтрольні відповідним радам.
Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, визначення управителя, надання послуги з управління багатоквартирним будинком визначено положеннями законів України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», «Про житлово-комунальні послуги» та Порядку проведення конкурсу з призначення управителя багатоквартирного будинку, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 13.06.2016 № 150, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 24.06.2016 за № 893/29023 (дал-Порядок проведення конкурсу).
Відповідно до абзацу першого пункту п`ятого статті 13 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», у разі якщо протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом співвласники багатоквартирного будинку, в якому не створено об`єднання співвласників, не прийняли рішення про форму управління багатоквартирним будинком, управління таким будинком здійснюється управителем, який призначається на конкурсних засадах виконавчим органом місцевої ради, на території якої розташований багатоквартирний будинок. У разі якщо місцевою радою або її виконавчим органом відповідно до законодавства прийнято рішення про делегування іншому органу суб`єкту владних повноважень функцій із здійснення управління об`єктами житлово-комунального господарства, забезпечення їх утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг, управитель призначається на конкурсних засадах таким органом.
Отже, з 1 липня 2016 року виконавчі органи місцевої ради мали повноваження проводити конкурси з призначення управителя багатоквартирного будинку.
Процедуру підготовки та проведення конкурсу з призначення управителя багатоквартирного будинку, в якому не створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, співвласники якого не прийняли рішення про форму управління багатоквартирним будинком, визначено Порядком проведення конкурсу.
Згідно з пунктом 1 розділу І Порядку проведення конкурсу організатор конкурсу не може встановлювати інші умови чи положення проведення конкурсу, які суперечать цьому Порядку проведення конкурсу.
Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку проведення конкурсу:
- організатор конкурсу виконавчий орган місцевої ради, на території якої розташовані багатоквартирні будинки, або інший орган суб`єкт владних повноважень, якому делеговано функції із здійснення управління об`єктами житлово-комунального господарства, забезпечення їх утримання, ефективної експлуатації та необхідного рівня і якості послуг;
учасник конкурсу фізична особа-підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка має намір взяти участь у конкурсі та подала відповідну заяву організатору конкурсу.
Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Порядку проведення конкурсу організатор конкурсу складає перелік будинків, в яких не створено об`єднань співвласників багатоквартирних будинків, співвласники яких не прийняли рішення про форму управління багатоквартирним будинком, та оголошує щодо них конкурс з призначення управителя.
Із складеного переліку організатор конкурсу визначає об`єкти конкурсу.
Згідно з пунктом 2 розділу ІІ Порядку проведення конкурсу організатор конкурсу створює конкурсну комісію, склад якої та положення про яку затверджуються організатором конкурсу.
Відповідно до пункту 5 розділу ІІ Порядку проведення конкурсу інформаційне повідомлення про проведення конкурсу організатор конкурсу публікує в засобах масової інформації.
Згідно з пунктом 2 розділу Порядку проведення конкурсу рішення про результати проведення конкурсу приймається конкурсною комісією не пізніше десяти календарних днів з моменту розкриття конвертів з конкурсними пропозиціями відповідно до пункту 9 розділу цього IV Порядку проведення конкурсу.
Таким чином, підготовка, проведення та визначення переможця конкурсу забезпечується виконавчим органом відповідної ради.
Пунктом 6 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (введено в дію 09.06.2018) передбачено, що в багатоквартирних будинках, у яких на день набрання чинності цим Законом не створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, співвласниками не прийнято рішення про форму управління багатоквартирним будинком та не оголошено конкурс з призначення управителя багатоквартирного будинку відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», виконавчий орган місцевої ради (або інший орган суб`єкт владних повноважень, якому делеговані функції із здійснення управління об`єктами житлово-комунального господарства, забезпечення їх утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг) зобов`язаний оголосити і провести такий конкурс у тримісячний строк з дня отримання протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку із проханням призначити управителя. Рішення щодо цього питання вважається прийнятим зборами співвласників, якщо за нього проголосували власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку.
Аналогічна норма передбачена й пунктом 1 розділу ІІ Порядку проведення конкурсу.
Таким чином, з 09 червня 2018 року виконавчі органи місцевої ради зобов`язані проводити конкурси з призначення управителя за умови отримання протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку із проханням призначити управителя.
З 01 травня 2021 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг», згідно з яким внесено зміни до пункту 6 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зокрема абзац перший цього пункту викладено в такій редакції: «у багатоквартирних будинках, у яких станом на 1 січня 2021 року не створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, співвласниками не прийнято рішення про форму управління багатоквартирним будинком та не оголошено конкурс з призначення управителя багатоквартирного будинку відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», виконавчий орган місцевої ради (або інший орган суб`єкт владних повноважень, якому делеговані функції із здійснення управління об`єктами житлово-комунального господарства, забезпечення їх утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг) зобов`язаний оголосити і провести такий конкурс до 1 травня 2021 року».
Отже, згідно із зазначеними вище положеннями законодавства виконавчий орган місцевої ради зобов`язаний був до 1 травня 2021 року провести конкурс з призначення управителя багатоквартирного будинку.
З 23 березня 2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення зміни до пункту 6 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про житлово-комунальні послуги», яким пункт 6 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про житлово-комунальні послуги» доповнено абзацом сьомим такого змісту: «у разі якщо конкурс з призначення управителя багатоквартирного будинку не було проведено до 1 травня 2021 року, виконавчий орган відповідної місцевої ради (або інший орган суб`єкт владних повноважень, якому делеговані функції із здійснення управління об`єктами житлово-комунального господарства, забезпечення їх утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг) зобов`язаний не пізніше шести місяців з дня припинення або скасування воєнного стану оголосити і провести такий конкурс з призначення управителя багатоквартирного будинку у будинках, у яких станом на дату, що передує двом місяцям до запланованої дати оголошення конкурсу, не створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, співвласниками не прийнято рішення про форму управління багатоквартирним будинком та не оголошено і не проведено такий конкурс відповідно до пункту 5 статті 13 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та абзацу першого цього пункту».
Як встановлено Комітетом та вбачається з матеріалів справи, до Комітету надійшла Заява щодо можливого, на думку Заявника, порушення законодавства про захист економічної конкуренції в діях Київської міської державної адміністрації у вигляді непроведення конкурсу багатоквартирного будинку з призначення управителя.
Як вбачається зі змісту вказаної заяви в будинку, де мешкає Заявник, Київською міською державною адміністрацією не проведено конкурс з визначення управителя багатоквартирного будинку.
Згідно з листом Заявника від 27.08.2023 б/н (вх. Комітету № 14-01/614-Х від 28.08.2023) в будинку Заявника не проводились загальні збори співвласників будинку відповідно до Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».
Заявник у діях виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вбачає ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого статтею 15 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних дій органу місцевого самоврядування.
За твердженнями Заявника, саме непроведення конкурсу з визначення управителя багатоквартирного будинку і відсутність вибору призвело до неналежного надання послуг, зокрема, відсутності ремонту ліфта, даху, нерегулярного прибирання тощо.
Щодо Інформації, повідомленої КП «Керуюча компанія з обслуговування Голосіївського району м. Києва» Комітету, суд вказує таке.
Обслуговування будинку, де мешкає Заявник, здійснює Комунальне підприємство «Керуюча компанія 3 обслуговування Голосіївського району M. Києва» (далі - КП «Керуюча компанія з обслуговування Голосіївського району м. Києва»).
КП «Керуюча компанія з обслуговування Голосіївського району м. Києва» розміщувало оголошення про необхідність співвласників багатоквартирного будинку визначитись із формою управління багатоквартирним житловим будинком.
Так, на офіційній сторінці КП «Керуюча компанія з обслуговування Голосіївського району м. Києва» у мережі Фейсбук 26 серпня 2021 року опубліковано оголошення, у якому, зокрема, зазначено: «співвласники мають можливість прийняти рішення про визначення нового виконавця і одночасно рішення про визначення його управителем, прийняти рішення про самостійне управління багатоквартирним будинком, відмовитися від послуг будь-яких ЖЕКів чи комунальних підприємств, визначити нову організацію управителем».
Відповідно до листа КП «Керуюча компанія з обслуговування Голосіївського району м. Києва» від 27.10.2023 № 431-2589 (вх. Комітету № 8-01/13015 від 01.11.2023) до Підприємства не звертались співвласники будинків, у яких послуги з управління багатоквартирним будинком надавало (надає) КП «Керуюча компанія з обслуговування Голосіївського району м. Києва», із колективним зверненням за результатами проведення зборів співвласників будинку про намір обрати управителем багатоквартирного будинку іншого суб`єкта господарювання.
Виконавчим органом Київської міської ради затверджено розпорядження від 03.03.2020 № 289 «Про організаційні заходи щодо проведення конкурсу з призначення управителя багатоквартирного будинку, в якому не створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, співвласники якого не прийняли рішення про форму управління багатоквартирним будинком» (далі Розпорядження), згідно з яким передбачено:
- утворити Конкурсну комісію для проведення конкурсу з призначення управителя багатоквартирного будинку, в якому не створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, співвласники якого не прийняли рішення про форму управління багатоквартирним будинком (пункт 1 Розпорядження);
- визначити Департамент житлово-комунальної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) відповідальним за публікацію в друкованому засобі масової інформації інформаційного повідомлення про проведення конкурсу;
- надання конкурсної документації учаснику конкурсу особисто або надсилання поштою протягом трьох робочих днів після надходження від учасника заяви про участь у конкурсі, у якій зазначається спосіб надання конкурсної документації;
- організацію та визначення дати та часу огляду учасниками конкурсу об`єктів конкурсу та забезпечення фізичного доступу до них;
- перевірку відповідності конкурсної пропозиції вимогам пункту 2 абзацу третього розділу 3 Порядку проведення конкурсу;
- реєстрацію конкурсних пропозицій в окремому журналі обліку конкурсних пропозицій за формою, наведеною в додатку 2 до Порядку проведення конкурсу;
- здійснення перевірки відомостей, зазначених у заяві учасника конкурсу після їх надходження у порядку, встановленому частиною сьомою статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань»;
- надання Департаменту суспільних комунікацій інформації, що стосується проведення конкурсу призначення управителя багатоквартирного будинку (пункт 5 Розпорядження). 3
При цьому відповідно до вказаного Розпорядження на Конкурсну комісію покладено завдання, зокрема, оцінювання конкурсних пропозицій за бальною системою, прийняття рішення про переможця конкурсу.
Щодо інформації, повідомлена Департаментом житлово-комунальної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), суд зазначає наступне.
Листом від 28.02.2024 № 058/4/3 (вх. Комітету № 5-02/2720 від 28.02.2024) виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) повідомив, що Департамент житлово-комунальної інфраструктури міста Києва як структурний підрозділ виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) діє на підставі Положення про Департамент житлово-комунальної інфраструктури міста Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 02 березня 2023 року № 6017/6058 та забезпечує реалізацію державної політики в галузі житлово-комунального господарства, у тому числі щодо житлово-комунальних послуг, поховання, у сфері поводження з побутовими відходами, теплопостачання, питної води та питного водопостачання, водовідведення, а також щодо інженерного захисту територій міста Києва.
У зв`язку із цим розгляд звернень щодо визначення управителя, серед інших, доручається Департаменту житлово-комунальної інфраструктури міста Києва.
У листі від 25.10.2023 № 058/4/6202 (вх. Комітету № 5-02/12845 від 27.10.2023) Департамент житлово-комунальної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повідомив таке:
- конкурс щодо вибору управителя багатоквартирних житлових будинків виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) не проводився;
протоколи зборів співвласників багатоквартирних будинків, у яких обслуговування здійснює КП «Керуюча компанія з обслуговування Голосіївського району м. Києва», з проханням призначити управителя не надходили.
Листом від 28.02.2024 № 058/4/3 (вх. Комітету № 5-02/2720 від 28.02.2024) Департамент житлово-комунальної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повідомив, зокрема таке:
- з дати набрання чинності Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) рішення про делегування іншому органу суб`єкту владних повноважень функцій із здійснення управління об`єктами житлово-комунального господарства та з призначення таким органом управителя багатоквартирного житлового будинку на конкурсних засадах не приймалося;
- розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 03.03.2020 № 389 «Про організаційні заходи щодо проведення конкурсу з призначення управителя багатоквартирного будинку, в якому не створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, співвласники якого не прийняли рішення про форму управління багатоквартирним будинком» утворено конкурсну комісію метою організації процедури вибору управителя багатоквартирного будинку у разі звернення до організатора конкурсу співвласників багатоквартирного будинку, в якому не створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, не прийнято рішення про форму управління багатоквартирним будинком та затверджено її посадовий склад.
Інші заходи не проводилися.
Водночас, згідно з абзацом першим пункту п`ятого статті 13 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» у разі якщо протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом співвласники багатоквартирного будинку, у якому не створено об`єднання співвласників, не прийняли рішення про форму управління багатоквартирним будинком, управління таким будинком здійснюється управителем, який призначається на конкурсних засадах виконавчим органом місцевої ради, на території якої розташований багатоквартирний будинок. 
Тобто за відсутності таких протоколів співвласників ВО КМР (КМДА) не був обмежений у праві вчиняти інші організаційні заходи навіть без надання протоколу, зокрема: скласти перелік будинків, в яких не створено об`єднань співвласників багатоквартирних будинків, співвласники яких не прийняли рішення про форму управління багатоквартирним будинком; визначити об`єкти конкурсу; утворити конкурсну комісію. 
Разом із цим не було сформовано переліку будинків, у яких не створено об`єднань співвласників багатоквартирних будинків, співвласники яких не прийняли рішення про форму управління багатоквартирним будинком, не визначено об`єктів конкурсу (пункт 146 Рішення).
Відповідно до статті 19 Конституції України органи місцевого самоврядування повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто законодавство унеможливлює свавільне використання органом власних повноважень та зобов`язує орган діяти відповідним чином. 
Відповідно до Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 № 1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта. 
Схоже визначення наведено в Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № К(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980. 
Верховний Суд дотримується підходу, що орган влади зобов`язаний здійснювати свою дискрецію відповідно до мети і наданих повноважень та дотримуватися меж дискреції, передбачених законом, що, як наслідок, виключає існування розсуду за межами закону (права). Якщо орган влади не виконує цих юридичних зобов`язань, він діє «з помилковим застосуванням дискреції» і, отже, протиправно. 
Здійснюючи дискреційні повноваження адміністративний орган має обов`язок: переслідувати лише ту мету, задля якої його наділено такими повноваженнями; дотримуватися принципу об`єктивності й безсторонності, враховуючи лише ті чинники, які стосуються конкретної справи; дотримуватися принципу рівності перед законом, не допускаючи несправедливої дискримінації; забезпечити належну рівновагу між несприятливими наслідками, які його рішення може мати для суб`єкта господарювання стосовно якого порушено справу та переслідуваною метою; приймати рішення в межах строку, прийнятного під кутом зору питання, яке вирішується; враховувати конкретні обставини кожної справи; діяти добросовісно (зі щирим наміром), сумлінно, докладаючи всіх зусиль без умислу та недбалості (зокрема, постанова Верховного Суду від 19.01.2023 у справі № 910/13222/21, від 14.05.2024 у справі № 910/19008/21). 
У рішенні від 20.10.2011 у справі «Рисовський проти України» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначає, що принцип «належного урядування» передбачає, що У разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи мають діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. 
Отже, принцип «належного урядування» покладає на орган обов`язок діяти вчасно та в належний спосіб, у межах прозорих і якісних внутрішніх процедур з мінімальним ризиком помилок, що сприятиме юридичній визначеності. 
Враховуючи наведене, у випадку відсутності протоколу загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку ВО КМР (КМДА) повинен був вживати інших заходів, віднесених до його повноважень як органу місцевого самоврядування, які передбачені відповідними нормами законодавства з метою забезпечення належного управління багатоквартирним будинком.
Тобто, ВО КМР (КМДА) не був обмежений в праві вчиняти інші організаційні заходи навіть без надання протоколу, проте позивач прийняв лише розпорядження від 03.03.2020 № 289 «Про організаційні заходи щодо проведення конкурсу з призначення управителя багатоквартирного будинку, в якому не створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, співвласники якого не прийняли рішення про форму управління багатоквартирним будинком». 
Позивач у подальшому не сформував переліку будинків, у яких не створено об`єднань співвласників багатоквартирних будинків, співвласники яких не прийняли рішення про форму управління багатоквартирним будинком, не визначив об`єкти конкурсу, отже, не реалізував належним чином власні повноваження, як того вимагає принцип «належного урядування» та юридичної визначеності. 
Суд вказує, що складовою принципу юридичної визначеності є принцип легітимних очікувань. 
Принцип правової визначеності має застосовуватись не лише на етапі нормотворчої діяльності, а й під час безпосереднього застосування чинних норм права, що даватиме можливість особі в розумних межах передбачати наслідки своїх дій (постанови Верховного Суду від 22.03.2023 у справі № 613/96/21, від 31.07.2024 у справі № 2-2082/11). 
Ідея передбачуваності (очікуваності) суб`єктом відносин правових наслідків (правового результату) своєї поведінки, яка відповідає існуючим в суспільстві нормативним приписам, утворює основу принципу правової визначеності і відображена в практиці Європейського суду з прав людини (справа «Salumi», «Racke v Hauptzollamt Mainz»).
У рішенні від 28.09.2004 у справі «Kopeckэ v. Slovakia» ЄСПЛ узагальнив висновок про належне правове підгрунтя для виникнення в особи легітимного очікування у наступний спосіб: якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «легітимне очікування», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування.
Щодо інформація, повідомлена керуючими компаніями з обслуговування Святошинського, Оболонського, Дарницького, Деснянського, Дніпровського, Подільського, Шевченківського, Печерського та Солом`янського районів м. Києва та районних адміністрацій в місті Києві, судом зазначається наступне.
За інформацією, наданою комунальними підприємствами керуючими компаніями з обслуговування Святошинського, Оболонського, Дарницького, Деснянського, Дніпровського, Подільського, Шевченківського, Печерського та Солом`янського районів м. Києва, конкурси з визначення управителя багатоквартирних будинків у період з 01.07.2016 по 01.04.2024 не проводилися.
При цьому комунальні підприємства не володіють інформацією щодо причин та підстав непроведення органом місцевого самоврядування конкурсу з визначення управителя багатоквартирного будинку у місті Києві.
Згідно з інформацією районних в місті Києві державних адміністрацій, вони не проводили організаційних заходів щодо проведення конкурсу з призначення управителя багатоквартирного будинку.
Рішення щодо делегування районним в місті Києві державним адміністраціям повноваження щодо проведення конкурсу 3 призначення управителя багатоквартирного будинку (з дати набрання чинності Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку») виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) не приймалось.
Інформація, повідомлена міськими радами
Комітетом вибірково проведено опитування міських рад, зокрема, надіслано запити до місцевих рад в обласних центрах, а саме: Чернігівської, Дніпровської, Луцької, Одеської, Запорізької, Кропивницької, Вінницької, Хмельницької, Житомирської, Тернопільської, Чернівецької, Рівненської, Сумської, Полтавської, Ужгородській, Львівської міських рад.
Всі опитані міські ради повідомили, що ними були проведені організаційні заходи щодо проведення конкурсів з призначення управителя багатоквартирного будинку, зокрема:
- складено перелік будинків, в яких не створено ОСББ та не прийнято рішення про форму управління багатоквартирними будинками; 
- визначено об`єкти конкурсу;
- створено комісію з призначення управителя багатоквартирного будинку;
- затверджено її склад;
- проведено конкурси з призначення управителя багатоквартирного будинку.
За інформацією окремих міських рад, зокрема Львівської, Одеської, Кропивницької, Вінницької, Хмельницької, Тернопільської, Рівненської та Полтавської, повноваження щодо проведення конкурсу було делеговано районним адміністраціям або було визначено управління (департамент) міської ради, як організатора конкурсу.
За результатами здійснених заходів відповідними органами місцевого самоврядування проведено конкурси з призначення управителів багатоквартирних будинків. 
Узагальнена інформація щодо конкурсів, проведених міськими радами та районними адміністраціями, яким було делеговано відповідні повноваження, наведена в додатку до цього рішення.
Інформація, повідомлена Мінрозвитку.
За інформацією, наданою Мінрозвитку листом від 01.03.2024 № 3914/37/10-24, у місті Києві на 01.01.2022 кількість будинків, у яких управителя призначено за результатами конкурсу, проведеного органом місцевого самоврядування або уповноваженим органом дорівнює « 0», в той час, як у Дніпропетровській області таких будинків 8315, в Одеській області 5198, у Львівській області 2715. Узагальнена інформація щодо визначення форми управління багатоквартирними будинками в розрізі регіонів наведена в таблиці 1 п. 91 рішення.
Тобто, ВО КМР (КМДА) як єдиний уповноважений на проведення конкурсів з призначення управителя багатоквартирного будинку орган місцевого самоврядування не виконував у період з 09.06.2018 по 14.11.2024 свого обов`язку проведення зазначених конкурсів усупереч положенням зазначених вище актів законодавства. 
Водночас, Комітет встановив, що інші міські ради провели організаційні заходи щодо проведення конкурсів з призначення управителя багатоквартирного будинку (пункт 88 Рішення) та/або делегували повноваження щодо проведення конкурсу районним адміністраціям або було визначено управління (департамент) міської ради, як організатора конкурсу (пункт 89 Рішення), що також підтверджується листом Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури від 01.03.2024 № 3914/37/10-24 (вх. Комітету від 01.03.2024 № 6-02/2843).
Таким чином, під час розгляду справи № 128-26.13/126-23 встановлено, що виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) не проводив конкурсу з призначення управителів багатоквартирних будинків, як це передбачено чинним законодавством, а також не вчиняв інших організаційних заходів, спрямованих на забезпечення його проведення.
Законодавством починаючи з 1 липня 2016 року не було обмежено право виконавчих органів Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) здійснювати організаційні заходи щодо проведення конкурсу, зокрема:
- складати перелік будинків, в яких не створено об`єднань співвласників багатоквартирних будинків та не прийнято рішення про форму управління багатоквартирними будинками;
- визначати потенційні об`єкти конкурсу;
- утворювати конкурсну комісію чи делегувати її створення.
Будинок за адресою проживання Заявника, як і подібні йому, ще до моменту проведення конкурсу, мав бути включеним до переліку будинків, у яких не створено об`єднань співвласників багатоквартирних будинків, співвласники яких не прийняли рішення про форму управління багатоквартирним будинком та щодо яких конкурс з призначення управителя відповідно до законодавства оголошує виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація).
39 червня 2018 року у виконавчих органів місцевих рад вже виник безпосередній обов`язок проведення зазначених конкурсів.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управитель багатоквартирного будинку фізична особа -підприємець або юридична особа суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.
Потенційними учасниками конкурсу з призначення управителя багатоквартирного будинку є всі підприємства, які діють на ринку послуг з управління багатоквартирними будинками (послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій).
Зокрема, у м. Києві згідно з інформацією, наявною у відкритих джерелах, на ринку послуг з управління багатоквартирним будинком діяли такі суб`єкти господарювання: ТОВ «Перший український експертний центр», ТОВ «КиївЖитло Комфорт», товариство з обмеженою відповідальністю «Аварійна Сервісна Служба», комунальне підприємство з експлуатації та ремонту житлового фонду «Житло-сервіс», КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва», КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва», КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва», КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва», КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва», КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» та інші.
Водночас внаслідок бездіяльності виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» (яке надає послуги Заявнику) отримало переваги під час здійснення господарської діяльності не завдяки власним досягненням, здобутим у результаті участі у відповідному конкурсі, внаслідок чого було б забезпечено змагання з іншими суб`єктами господарювання конкурентами, що є однією з умов економічної конкуренції, а за рахунок зовнішніх чинників, якими в цьому випадку є бездіяльність органу місцевого самоврядування, наділеного владними повноваженнями.
Окрім того, під час розгляду справи № 128-26.13/126-23 встановлено, що органи місцевого самоврядування в інших регіонах України проводили конкурси з призначення управителів багатоквартирних будинків.
Отже, бездіяльність Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), яка полягає в непроведенні конкурсу з призначення управителя багатоквартирного будинку, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим частиною першою статті 15 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних дій органу місцевого самоврядування.
Відповідно до абзацу першого статті 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції» економічна конкуренція це змагання між суб`єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку.
Згідно із частиною першою статті 2 Закону України «Про захист економічної конкуренції» цим Законом регулюються відносини органів державної влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю із суб`єктами господарювання; суб`єктів господарювання з іншими суб`єктами господарювання, із споживачами, іншими юридичними та фізичними особами у зв`язку з економічною конкуренцією.
За приписами ст. 3 Закону України “Про Антимонопольний комітет України”, основним завданням названого Комітету є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про захист економічної конкуренції» державна політика у сфері розвитку економічної конкуренції та обмеження монополізму в господарській діяльності, здійснення заходів щодо демонополізації економіки, фінансової, матеріально-технічної, інформаційної, консультативної та іншої підтримки суб`єктів господарювання, які сприяють розвитку конкуренції, здійснюється органами державної влади, органами місцевого самоврядування та органами адміністративно-господарського управління та контролю.
Відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про захист економічної конкуренції» суб`єкти господарювання, органи влади, органи місцевого самоврядування, а також органи адміністративно-господарського управління та контролю зобов`язані сприяти розвитку конкуренції та не вчиняти будь-яких неправомірних дій, які можуть мати негативний вплив на конкуренцію.
Відповідно до частини четвертої статті 4 Закону України «Про захист економічної конкуренції» державний контроль за додержанням законодавства про захист економічної конкуренції, захист інтересів суб`єктів господарювання та споживачів від його порушень здійснюється органами Антимонопольного комітету України.
Для реалізації завдань, покладених на Антимонопольний комітет України, в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі утворюються територіальні відділення Антимонопольного комітету України, повноваження яких визначаються названим Комітетом у межах його компетенції. Повноваження територіальних відділень Антимонопольного комітету України визначаються цим Законом, іншими актами законодавства (ч. 1 і 2 ст. 12 Закону України “Про Антимонопольний комітет України”).
Водночас, згідно ч. 2 ст. 7 Закону України “Про Антимонопольний комітет України”, до повноважень саме Антимонопольного комітету України належить, зокрема: прийняття передбачених законодавством про захист економічної конкуренції розпоряджень та рішень за заявами і справами про надання дозволу на узгоджені дії, концентрацію, надання висновків, попередніх висновків стосовно узгоджених дій, концентрації, висновків щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції.
Частиною першою статті 15 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено, що антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю є прийняття будь-яких актів (рішень, наказів, розпоряджень, постанов тощо), надання письмових чи усних вказівок, укладення угод або будь-які інші дії чи бездіяльність органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю (колегіального органу чи посадової особи), які призвели або можуть призвести до недопущення, усунення, обмеження чи спотворення конкуренції.
Згідно з положеннями частини третьої статті 15 Закону України «Про захист економічної конкуренції» вчинення антиконкурентних дій органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю забороняється і тягне за собою відповідальність згідно з законом.
Згідно з пунктом 3 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» антиконкурентні дії органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції.
Отже, органи місцевого самоврядування та їх виконавчі комітети повинні здійснювати заходи щодо створення та розвитку конкурентного середовища на ринках. Проведення конкурсу стимулює розвиток конкурентного середовища, а також сприяє підвищенню рівня якості даних послуг.
Недотримання норм законодавства у сфері управління багатоквартирними будинками призвело до незабезпечення органом місцевого самоврядування заходів, які сприятимуть розвитку економічної конкуренції.
Отже, органи місцевого самоврядування та їх виконавчі комітети повинні здійснювати заходи щодо створення та розвитку конкурентного середовища на ринках. Проведення конкурсу стимулює розвиток конкурентного середовища, а також сприяє підвищенню рівня якості даних послуг.
Недотримання норм законодавства у сфері управління багатоквартирними будинками призвело до незабезпечення органом місцевого самоврядування заходів, які сприятимуть розвитку економічної конкуренції.
Непроведення конкурсу обмежує право інших учасників ринку вказаних послуг потенційних конкурентів, якими є суб`єкти господарювання, установчими документами яких передбачено провадження діяльності у сфері управління багатоквартирними будинками, можливості змагатися за отримання права здійснювати господарську діяльність із надання вказаних послуг на зазначеній території, та відповідно, доступу на ці ринки на конкурентних засадах.
Надання права здійснювати управління багатоквартирними будинками без участі у конкурсі звільняє суб`єктів господарювання від потреби пропонувати для здобуття права на надання таких послуг кращі умови їх надання, тобто використовувати власні досягнення для отримання переваг порівняно з іншими суб`єктами господарювання.
Суд зазначає, що для кваліфікацій дій органу місцевого самоврядування за статтею 15 Закону України «Про захист економічної конкуренції» органам Комітету необхідно встановити наявність принаймні двох умов: по-перше, порушення відбулося в конкурентному середовищі, і, по-друге, мало або могло мати негативні наслідки у вигляді недопущення, усунення, обмеження чи спотворення саме конкуренції, а не взагалі порушення прав чи інтересів суб`єктів господарювання. (Постанова Верховного Суду від 04.04.2018 у справі № 904/7548/16).
Норма статті 15 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визнає порушенням законодавства про захист економічної конкуренції вказані в ній дії (бездіяльність) не лише в разі призведення ними до недопущення, усунення, обмеження чи спотворення конкуренції, а й у разі можливості такого призведення. Сама собою наявність відповідної можливості є достатньою підставою для кваліфікації дій (бездіяльності) відповідного органу за статтею 15 Закону України «Про захист економічної конкуренції». (Постанова Верховного Суду від 07.08.2018 у справі № 922/3715/17, постанова Верховного Суду від 17.08.2021 у справі № 904/4062/20, постанова Верховного Суду від 18.11.2021 у справі № 910/19109/19).
Отже, як вірно встановлено Комітетом, бездіяльність виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), яка полягає в непроведенні конкурсу з призначення управителів багатоквартирних будинків, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого частиною першою статті 15 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних дій органу місцевого самоврядування, які призвели до недопущення конкуренції.
Суд вказує, що відповідно до пункту першого статті 13 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» цей Закон набирає чинності з 1 липня 2015 року.
Згідно з абзацом першим пункту п`ятого статті 13 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», у разі якщо протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом співвласники багатоквартирного будинку, в якому не створено об`єднання співвласників, не прийняли рішення про форму управління багатоквартирним будинком, управління таким будинком здійснюється управителем, який призначається на конкурсних засадах виконавчим органом місцевої ради, на території якої розташований багатоквартирний будинок. У разі якщо місцевою радою або її виконавчим органом відповідно до законодавства прийнято рішення про делегування іншому органу суб`єкту владних повноважень функцій із здійснення управління об`єктами житлово-комунального господарства, забезпечення їх утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг, управитель призначається на конкурсних засадах таким органом.
Отже, з 1 липня 2016 року відповідно до законодавства, виникло право у виконавчих органів здійснювати організаційні (підготовчі) заходи з метою організації проведення конкурсу або делегування повноважень щодо такої організації. Разом із тим вказані заходи не здійснювались.
Щодо встановлення конкретного часового проміжку бездіяльності виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), то зазначаємо, що виконавчі органи місцевої ради:
- з 1 липня 2016 року наділені повноваженнями щодо проведення конкурсів з призначення управителя багатоквартирного будинку, якщо співвласники не прийняли рішення про форму правління;
- з 09 червня 2018 року зобов`язані проводити конкурси з призначення управителя з дня отримання протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку із проханням призначити управителя;
- з 1 січня 2021 року зобов`язані оголосити і провести конкурси з призначення управителя до 1 травня 2021 року;
- з 23 березня 2023 року зобов`язані не пізніше шести місяців з дня припинення або скасування воєнного стану оголосити і провести конкурс з призначення управителя багатоквартирного будинку.
Тобто з 1 липня 2016 року (дата, коли надане право виконавчих органів міських рад проводити конкурси з визначення управителя), а також з 9 червня 2018 року (дата, коли виник обов`язок виконавчих органів міських рад проводити конкурси з визначення управителя) по 14 листопада 2024 року (дата прийняття розпорядження, згідно з яким делеговано проведення конкурсу районним адміністраціям у місті Києві) виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) не вчинялись будь-які дії (в тому числі підготовчі, організаційні) щодо проведення конкурсу з призначення управителя.
Послуги з управління багатоквартирним будинком надавали комунальні підприємства, які підпорядковані відповідним районним державним адміністраціям міста Києва. При цьому, інші суб`єкти господарювання у вказані проміжки часу не мали можливості надавати відповідні послуги.
Тобто Комітетом вірно визначено часові межі бездіяльності виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з урахуванням права інших суб`єктів господарювання (окрім підпорядкованих відповідним районним державним адміністраціям) надавати послуги з управління багатоквартирним будинком.
Крім того, суд вказує, що з 09 червня 2018 року виконавчі органи місцевої ради зобов`язані були проводити конкурси з призначення управителя з дня отримання протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку із проханням призначити управителя.
У разі відсутності таких протоколів, виконавчі органи місцевої ради не були обмежені в праві вчиняти інші організаційні заходи навіть без надання протоколу, зокрема:
- скласти перелік будинків, в яких не створено об`єднань співвласників багатоквартирних будинків, співвласники яких не прийняли рішення про форму управління багатоквартирним будинком;
- визначити об`єкти конкурсу;
- утворити конкурсну комісію.
Відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 03.03.2020 № 389 «Про організаційні заходи щодо проведення конкурсу з призначення управителя багатоквартирного будинку, в якому не створено об єднання співвласників багатоквартирного будинку, співвласники якого не прийняли рішення про форму управління багатоквартирним будинком» (далі Розпорядження № 389) було утворено конкурсну комісію для проведення конкурсу з призначення управителя багатоквартирного будинку.
Разом із цим не було сформовано переліку будинків, в яких не створено об`єднань співвласників багатоквартирних будинків, співвласники яких не прийняли рішення про форму управління багатоквартирним будинком, не визначено об`єктів конкурсу.
Виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) відповідно до розпорядження Київської міської військової адміністрації від 14.11.2024 № 1311 «Про внесення змін до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 03.03.2020 № 389» (далі Розпорядження № 1311) внесено зміни до Розпорядження № 389, згідно з якими організаторами конкурсу з призначення управителя багатоквартирного будинку визначено районні в місті Києві державні адміністрації та передбачено проведення конкурсів з призначення управителів багатоквартирних будинків в установленому порядку.
Отже, виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) почав здійснювати відповідні заходи з метою проведення конкурсу з призначення управителів багатоквартирних будинків у місті Києві після початку розгляду Комітетом справи № 128-26.13/126-23.
Разом із тим, як було встановлено під час розгляду справи № 128-26.13/126-23, іншими міськими радами, зокрема, Дніпровською, Сумською, Житомирською, Ужгородською, Чернігівською міськими радами починаючи з 2016 здійснювались організаційні заходи спрямовані на забезпечення конкурентного середовища та проведення конкурсу, при цьому безпосередньо конкурси відбувались значно пізніше.
Необхідною та достатньою умовою визнання дій або бездіяльності органів місцевого самоврядування антиконкурентними є наявність або можливість настання наслідків у вигляді недопущення, усунення, обмеження конкуренції.
Саме конкурс стимулює розвиток конкурентного середовища, забезпечує змагальність підприємств та створює умови для перемоги управителя, який забезпечить надання якісних послуг з управління багатоквартирним будинком за меншою ціною.
Непроведення конкурсу є саме такою антиконкурентною бездіяльністю, яка позбавляє інших потенційних учасників права на рівний доступ до участі в ньому.
Таким чином, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є не фактичне призначення управителя, а непроведення конкурсу як способу забезпечення добросовісної конкуренції, у тому числі відсутність будь-яких дій, спрямованих на здійснення організаційних заходів, пов`язаних із забезпеченням конкурентного середовища.
Отже, твердження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) є безпідставними.
Враховуючи наявні у справі докази, беручи до уваги обставини, встановлені Комітетом у рішенні № 442-р, суд погоджується з висновками, викладеними в ньому.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Правила доказування у господарському процесі визначені у ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до частин першої, другої та третьої якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Надаючи оцінку доводам всіх учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України, у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.
Щодо інших аргументів сторін суд зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін та інші проти України, рішення від 10.02.2010). 
Крім того, аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №127/3429/16-ц.
Позовна заява ж Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), містить виключно думку позивача щодо прийнятого Комітетом рішення № 442-р, не містить жодного документального підтвердження доводів Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), та не спростовує встановлених Комітетом під час розгляду справи обставин та зібраних останнім доказів. 
Статтею 59 Закону України “Про захист економічної конкуренції” визначено, що підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації відповідно до Закону України “Про санкції”; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.
Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.
Перевіривши юридичну оцінку обставин справи Комітету та повноту їх встановлення в оскаржуваному рішенні, суд дійшов висновку про те, що відповідачем дотримано вимоги Закону України “Про захист економічної конкуренції”, Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19 квітня 1994 року № 5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 6 травня 1994 року за № 90/299 (зі змінами), у зв`язку з чим всебічно, повно і об`єктивно розглянуто обставини справи, досліджено подані документи, належним чином проаналізовано відносини учасників.
Суд зазначає, що при розгляді справи № 128-26.13/126-23 Комітетом повністю з`ясовано та доведено належними доказами обставини, які мають значення для справи, висновки Комітету у повній мірі відповідають обставинам справи, ним не було порушено або неправильно застосовано норми матеріального чи процесуального права.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення не підлягають задоволенню. 
Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.
Керуючись ст. 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд 

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України подається до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 (двадцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 01.05.2026.

Суддя О.В. Мандриченко