Провадження №2/359/2036/2026
Справа №359/13360/25
РІШЕННЯ
Іменем України

01 травня 2026 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі: 
головуючого судді Журавського В.В.
при секретарі Алфімовій І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей та сім`ї Ізмаїльської міської ради Одеської області, про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини з батьком, встановлення факту самостійного утримання та виховання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.
В листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що 14 лютого 2017 року між ним та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб. Вони мають двох малолітніх синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час шлюбні відносини між ними фактично припинені, оскільки вони мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. На переконання ОСОБА_1 шлюб з ОСОБА_2 існує лише формально, тому причини, які спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими та подальше спільне життя з ОСОБА_2 як подружжя та збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. На даний час сторони проживають окремо, при цьому малолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом з позивачем та знаходиться на його утриманні. Відповідач проживає окремо в м. Старокостянтинові Хмельницької області, тому повноцінно не приймає участі в житті сина, не турбується про нього в повній мірі. Крім цього, позивач вказав, що в інтересах малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його місце проживання слід визначити саме з ним. 
У зв`язку з цим, ОСОБА_1 просить розірвати шлюб, укладений між ним та ОСОБА_2 , який був зареєстрований 14 лютого 2017 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у м. Києві; визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком за його місцем проживання, а також встановити факт самостійного виховання та утримання малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
2. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2025 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання (а.с.37-38).
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 березня 2026 року було зобов`язано службу у справах дітей Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області надати висновок щодо розв`язання спору між батьком та матір`ю малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про визначення місця проживання дитини (а.с.70-71).
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2026 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.84).
3. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову.
Представник позивача ОСОБА_4 направила до суду заяву, якою підтримала пред`явлений позов та просила суд задовольнити його у повному обсязі, а також здійснити розгляд справи по суті без участі позивача та його представника. 
ОСОБА_2 направила до суду відзив на позовну заяву, в якому вказала про те, що частково визнає пред`явлений позов, зокрема не заперечує проти розірвання шлюбу з ОСОБА_1 . Проте, заперечує стосовно інших позовних вимог, вказала про те, що розділення дітей може негативно вплинути на їхній психоемоційний стан і розвиток. Тому ОСОБА_2 вважає, що найкращим інтересам дітей відповідає їх спільне проживання разом з матір`ю (а.с.52-54). 
Начальник служби у справах дітей Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області Єнакієва Т.І. направила до суду лист з проханням розглянути цивільну справу за відсутності представника служби у справах дітей. Крім цього, під час ухвалення рішення просила врахувати інтереси та бажання дітей (а.с.48).
4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Встановлено, що 14 лютого 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_5 ) уклали шлюб, який був зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у м. Києві.
ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син ОСОБА_3 , та ІНФОРМАЦІЯ_4 – син ОСОБА_1 .
Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.11 «Припинення шлюбу», гл.13 «Особисті немайнові права і обов`язки батьків та дітей» СК України.
5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.
5.1. щодо розірвання шлюбу.
Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
За змістом ч.3 та ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушення до припинення шлюбних відносин або примушення до їх збереження не може мати місце.
У відповідності до ч.1 ст.110, ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.
5.2. щодо визначення місця проживання малолітньої дитини.
У відповідності до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.18 постанови №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при вирішенні спору про місце проживання дитини судам належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.
5.3. щодо встановлення факту самостійного виховання малолітньої дитини.
Відповідно до ст.141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. 
Відповідно до ч.1 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті.
Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до ч.1, ч.4 ст.15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 квітня 2025 року в справі №127/3622/24 (провадження № 61-12634св24) зазначено, що в умовах дії режиму воєнного стану факт самостійного виховання батьком (або іншою особою) дитини може існувати і без наявного спору про право через обставини, в силу яких обсяг прав матері (батька) обмежується або припиняється. Законодавець, враховуючи наявні життєві ситуації в умовах війни, розширив перелік підстав, за яких особа, яка самостійно виховує та утримує дитину, може звільнитися з військової служби без позбавлення іншого батьківських прав з урахуванням неможливості реалізації ним своїх батьківських прав та обов`язків в умовах війни чи/або надання такій особі соціального статусу одинокого батька (матері) у разі відсутності іншого з батьків та ін. Удосконалюючи законодавство в умовах режиму воєнного стану, законодавець передбачив установлення факту самостійного виховання та утримання дитини як підставу для отримання відстрочки від мобілізації та/або звільнення з військової служби та чітко визначив порядок його встановлення виключно в судовому порядку, що унеможливлює встановлення такого юридичного факту в позасудовому порядку будь-яким іншим органом влади. У такий спосіб законодавцем установлено судовий контроль задля дотримання балансу між інтересами дитини, яка може залишитися без батьківського піклування, особи (батька чи матері щодо здійснення піклування) та народу України в особі держави в розумінні статті 65 Конституції України. Такий порядок встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини визначений тому, що саме в порядку окремого провадження суд встановлює обставини та перевіряє (підтверджує) їх доказами незалежно від наданих сторонами доказів та зазначених доводів на їх спростування. Тобто встановлення юридичного факту як підстава для отримання відстрочки від мобілізації та/або звільнення з військової служби здійснюється безпосередньо судом. Отже, за відсутності спору між батьками дитини щодо її виховання та утримання й визначення законодавством встановлення такого факту в судовому порядку, суд, оцінюючи доводи і докази, які підтверджують факт самостійного виховання особою дитини, досліджує обставини (події) у конкретних життєвих ситуаціях.
5.4. норми процесуального права.
За змістом ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
За правилами ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.
6.1. щодо позовних вимог про розірвання шлюбу.
Встановлено, що сторони не можуть жити однією сім`єю. Відновлювати відносини не бажають. Викладене свідчить про те, що подальше існування шлюбу порушуватиме права та інтереси сторін. Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні.
Тому шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить розірвати.
6.2. щодо позовних вимог про визначення місця проживання малолітньої дитини.
Встановлено, що на даний час малолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Тоді як малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 . Вказані обставини підтверджуються актом обстеження умов проживання від 10 жовтня 2025 року, складеним комісією служби у справах дітей Ізмаїльської міської ради Одеської області (а.с.18), та актом обстеження умов проживання від 14 жовтня 2025 року, складеним комісією служби у справах дітей Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області (а.с.58-59).
З висновку служби у справах дітей Ізмаїльської міської ради Одеської області №397/01-21-04 від 06 квітня 2026 року (а.с.80-81) вбачається, що наразі ОСОБА_1 проживає разом з сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Для малолітньої дитини виділена окрема кімната, у якій є ліжко, шафа для одягу, письмовий стіл, багато іграшок, для дитини створені умови для проживання. ОСОБА_1 контролює розвиток дитини, піклується про фізичний і духовний розвиток, забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням. Тому, виходячи з інтересів малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області вважає можливим визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_1 разом з батьком ОСОБА_1 , який самостійно виховує та утримує дитину.
Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд не вбачає підстав не погоджуватись з рекомендаціями, викладеними у висновку органу опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Одеської області 06 квітня 2026 року. 
Крім цього, працівниками органу опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Одеської області проведено бесіду з малолітнім ОСОБА_1 , який зазначив, що йому подобається проживати разом з батьком. 
Зважаючи на вищезазначені обставини в сукупності суд вважає за допустиме визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_1 разом з батьком за адресою його місця проживання.

6.3. щодо позовних вимог про встановлення факту самостійного виховання малолітньої дитини.
З характеристики, наданої директором центру відпочинку «Dream Life» (а.с.21) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відвідує дитячий колектив з серпня 2024 року та по теперішній час. Дитину щодня приводиться батько ОСОБА_1 , який є відповідальним, постійно присутній на заняттях, уважно виконує рекомендації тренера, забезпечує безпечне та комфортне середовище для дитини, підтримує контакт з дитиною. Мати участі у відвідуванні занять не бере, на заняттях присутня не була. Батько самостійно займається вихованням та утриманням дитини.
Зі змісту висновку служби у справах дітей Ізмаїльської міської ради Одеської області №397/01-21-04 від 06 квітня 2026 року вбачаєтеся, що з вересня 2025 року ОСОБА_1 самостійно виховує та утримує ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Крім цього, зі змісту відзиву на позовну заяву встановлено, що ОСОБА_2 визнає ту обставину, що на даний час малолітній ОСОБА_6 проживає разом з батьком в м. Ізмаїл та перебуває на його утриманні.
Вказані обставини в їх сукупності свідчать про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на самостійному вихованні та утриманні батька ОСОБА_1 .
На підставі викладеного та керуючись ч.1, ч.4 ст.15, ч.1 ст.24, ч.3 та ч.4 ст.56, ч.1 ст.110, ч.2 ст.112, ст.141, ч.1 ст.157, ч.1 ст.160, ч.1 та ч.2 ст.161 СК України, п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268, ч.2 ст.315 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис №217, розірвати.
Визначити місце проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_1 за адресою його місця проживання: АДРЕСА_1 .
Встановити факт, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на самостійному вихованні та утриманні батька ОСОБА_1 .
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Дата складення повного рішення суду – 01 травня 2026 року. 

Суддя      підпис 

З оригіналом згідно:
Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський