ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 року
м. Київ

справа № 308/2300/16-ц
провадження № 61-8236св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідачі: відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), Товариство з обмеженою відповідальністю «Гаста», ОСОБА_2 , 
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору:  ОСОБА_3 , Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», ОСОБА_4 , 

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_5 , на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 
від 26 грудня 2022 року у складі судді Іванова А. П. та постанову Закарпатського апеляційного суду від 13 лютого 2024 року у складі колегії суддів Мацунича М. В., Куштана Б. П., Собослоя Г. Г.,

ВСТАНОВИВ:
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (далі - Відділ), Товариства з обмеженою відповідальністю «Гаста» (далі - ТОВ «Гаста»), ОСОБА_2 , треті особи,
які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк»),
ОСОБА_4 , про визнання недійсними прилюдних торгів з продажу арештованого нерухомого майна.

Позов обґрунтовано тим, що на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 3262, виданого 23 жовтня 2006 року, про звернення стягнення на майно, а саме домоволодіння, що складається з житлового будинку літ. А, прибудови 
(55% готовності) літ. А; гаражу з підвалом літ Д, вбиральні літ Е, котельні літ Б, господарського блоку під літ Г, огорожі 1-4. споруд 1-У, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що належало позивачці на підставі свідоцтва про право на спадщину.

Зазначене майно на підставі договору застави передане у заставу 
ЗАТ КБ «ПриватБанк» згідно з кредитним договором № 059-04 РО/ПКЛ від 20 серпня 2004 року.

Виконавчий напис вчинений на підставі договору іпотеки від 27 серпня 2004 року, 
на підставі пункту 24 якого було звернено стягнення на предмет іпотеки, яке мало б здійснюватися у випадках, передбачених підпунктами 18.8.1. 18.8.2. 18.8.3 цього договору, відповідно до розділу V Закону України «Про іпотеку».

Позивачка вважала, що при проведенні торгів з продажу заставленого нерухомого майна порушено норми Цивільного кодексу України, Закону України «Про виконавче провадження», інструкції про проведення виконавчих дій, Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 (далі - Тимчасове положення).

Стверджувала, що проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а відтак є правочином. Вважає, що при проведенні торгів допущені такі порушення, які дозволяють ставити питання про визнання недійсним цього правочину. Підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених вказаним Тимчасовим положенням.

Звертала увагу, що Тимчасовим положенням передбачені певні правила проведення прилюдних торгів, а саме: по-перше, правила, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувану та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна) (розділ 3); по-друге, правила, які регулюють сам порядок проведення торгів (розділ 4); по-третє, ті правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розділ 6). Під час проведення оспорюваних прилюдних торгів порушені встановлені законом правила їх підготовки в частині належного повідомлення про їх проведення.

Відповідно до пункту 3.11 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна спеціалізована організація письмово повідомляє державного виконавця, стягувача та боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна.

02 жовтня 2008 року між підрозділом примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області, в особі начальника Овчиннікова В. В. та ТОВ «Гаста», в особі директора 
Стрілець С. Ю., укладено договір № 08044/08 про надання послуг з організації і проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна (предмета іпотеки).

03 грудня 2008 року між Головним управлінням юстиції у Закарпатській області та ТОВ «Гаста» було укладено додаткову угоду до договору № 08044/08 про надання послуг з організації і проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна (предмета іпотеки).

Відповідно до статті 49 Закону України «Про іпотеку» протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержатель та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право придбати предмет іпотеки за початковою ціною, шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. У цьому випадку придбання предмета іпотеки іпотекодержателем оформляється протоколом і актом про реалізацію предмета іпотеки у порядку, встановленому статтею 47 цього Закону. Іпотекодержатель даним правом не скористався.

Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статі, за результатами перших прилюдних торгів, призначається проведення на тих же умовах других прилюдних торгів, які мають відбутися протягом одного місяця з дня проведення перших прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на других прилюдних торгах може бути зменшеною не більше ніж 
на 25 відсотків.

Відповідно до пункту 5.12.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15 грудня 1999 року якщо передане торговельним організаціям майно не буде продане протягом двох місяців, то воно підлягає переоцінці у термін не більше 10 днів. Державний виконавець переоцінює майно за участю представника торговельної організації у присутності стягувана 
і боржника чи їх представників та в строк не більше 5 днів передає акт переоцінки майна торговельній організації. Неявка стягувана або боржника не є підставою для припинення дії державного виконавця з переоцінки майна.

Проведення прилюдних торгів було призначено виконавчою службою 
на 11 листопада 2008 року о 10 год за адресою м. Ужгород, пл. Ш. Петефі, 14 
(2-й поверх, к. 6). За повідомленням ТОВ «Гаста» від 31 жовтня 2008 року № 2939 прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, що є предметом спору, не відбулися.

11 листопада 2008 року державним виконавцем за участю представника ТОВ «Гаста» Ньорба В. В., представника стягувача Закарпатського регіонального управління 
ЗАТ КБ «Приватбанк» Лендєл B. E., за відсутності позивачки проведено переоцінку нереалізованого на перших прилюдних торгах, а саме: домоволодіння, що складається з житлового будинку літ А. прибудови (55 % готовності) літ А; гаражу з підвалом літ Д, вбиральні літ Е, котельні літ Б, господарського блоку під літ Г, огорожі 1-4. споруд 1-У, що знаходиться за адресою 
АДРЕСА_1 на 25 % від його початкової вартості, а початкова вартість нереалізованого майна на повторних прилюдних торгах склала 473 250,00 грн.

Зазначала, що примірника акта переоцінки позивачці надіслано не було.

Повторні прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме: домоволодіння, що складається з житлового будинку літ А. прибудови 
(55% готовності) літ А; гаражу з підвалом літ Д, вбиральні літ Е, котельні літ Б, господарського блоку під літ Г, огорожі 1-4. споруд 1-У, були призначені на 04 грудня 2008 року об 11 год за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 вказувала, що жодним способом спеціалізована організація 
не повідомляла її як боржника про дату, час і місце проведення торгів, 
що, на думку позивачки, є порушенням вимог закону. У повідомленні, яке міститься в матеріалах виконавчого провадження, тільки зазначено осіб, яким надсилається таке повідомлення. Доказів того, що таке повідомлення позивачці надсилалося та вона його отримала, немає.

Відповідно пункту 3.5 Тимчасового положення організація, яка проводить публічні торги, не пізніше, як за 15 днів до дня проведення публічних торгів публікує на відповідному веб-сайті інформацію про нерухоме майно, що реалізується, в порядку, визначеному Положенням про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 20 травня 2003 року № 43/5, зареєстрованим у Мінюсті України 21 травня 2003 року за № 388/7709 (зі змінами).

Згідно з підпунктів 3.6, 3.8 Тимчасового положення зміст інформаційного повідомлення про торги повинен містити встановлений перелік характеристик продажу нерухомого майна та умов торгів. Інформаційне повідомлення від 12 листопада 2013 року та попередні повідомлення про проведення спірних торгів свідчать, що повідомлення про продаж майна не містять відомості про: строки сплати гарантійного внеску учасника прилюдних торгів; найменування, адресу банку, номер рахунка спеціалізованої організації для його сплати; дату, час та місце ознайомлення з майном. Відсутність в інформаційному повідомленні про торги вищевказаної інформації є порушенням законодавства України і суттєвим порушенням процедури торгів, що є підставою для визнання торгів такими, що проведені з порушенням вимог закону.

Крім того вказує, що про проведення повторних прилюдних торгів позивачка довідалася випадково і одразу ж 02 грудня 2008 року звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про скасування проведення повторних прилюдних торгів та з клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову. 

03 грудня 2008 року постановлено ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якою зобов`язано підрозділ примусового виконання рішень відділу виконавчої служби головного Управління юстиції у Закарпатській області та ТОВ «Гаста» утриматись від проведення повторних прилюдних торгів. На момент проведення повторних прилюдних торгів вона була чинна (04 грудня 2008 року), а тому позивачка вважала, що відповідачі вчинили незаконні дії та перевищили свої владні повноваження, провівши прилюдні торги всупереч заборони суду.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просила суд визнати недійсними повторні прилюдні торги з реалізації арештованого майна, які відбулися 04 грудня 2008 року, з продажу арештованого нерухомого майна, а саме домоволодіння, що складається з житлового будинку літ. А прибудови (55% готовності) літ. А; гаражу з підвалом літ. Д, вбиральні літ. Е, котельні літ. Б, господарського блоку під. Літ Г, огорожі 1-4, споруд I-V, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області рішенням від 26 грудня 
2022 року, залишеним без змін постановою Закарпатського апеляційного суду
від 13 лютого 2024 року, відмовив ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди виходили з необґрунтованості позовних вимог. Суди зазначили, що позовна вимога ОСОБА_1 про визнання дій ВДВС ГУЮ у Закарпатській області та ТОВ «Гаста» щодо проведення повторних прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, які відбулися 04 грудня 2008 року, розглядалася Закарпатським окружним адміністративним судом та постановою суду від 20 січня 2010 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, а ухвала адміністративного суду про забезпечення позову від 03 грудня 2008 року зареєстрована державним реєстратором 04 грудня 2008 року о 15 год 17 хв, тобто після проведення прилюдних торгів. 

Постанова Закарпатського окружного адміністративного суду ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 01 серпня 2012 року в частині дотримання вимог закону щодо проведення прилюдних торгів залишена без змін 
і набрала законної сили.

Суд першої інстанції вважав, що посилання позивачки на те, що їй як боржнику не надсилався примірник акта переоцінки нерухомого майна, що відповідачі у справі провели прилюдні торги всупереч заборони суду, встановленою 03 грудня 2008 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, є помилковими та такими, що суперечать матеріалам справи і були предметом розгляду адміністративної справи у спорі між тими самими сторонами. Твердження позивачки про те, що її не повідомили як боржника про дату, час і місце проведення повторних торгів спростовується матеріалами самого позову, в якому зазначено, що їй було відомо про те, що повторні прилюдні торги відбудуться 04 грудня 2008 року, що стало підставою для звернення її до адміністративного суду вже 02 грудня 2008 року. Крім того, на підтвердження цієї обставини позивачка не надала доказів про її неналежне повідомлення. Суд не взяв до уваги доводи позиваки про те, що інформаційне повідомлення про проведення спірних торгів не містять відомості про: строки сплати гарантійного внеску учасника прилюдних торгів; найменування, адресу банку, номер рахунка спеціалізованої організації для його сплати; дату, час та місце ознайомлення з майном, оскільки на підтвердження цієї обставини нею не додано самого інформаційного повідомлення.

Крім того, суд врахував заяву відповідача про застосування позовної давності та зазначив, що суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог. У цій справі у задоволенні позову відмовлено по суті позовних вимог, тому позовна давність не застосовується.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

03 червня 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_5 , засобами поштового зв`язку, звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою
на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області
від 26 грудня 2022 року та постанову Закарпатського апеляційного суду
від 13 лютого 2024 року у цій справі, у якій представник заявниці, посилаючись
на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 грудня 2022 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 13 лютого 2024 року і ухвалити нове рішення про задоволення позову. 

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі як на підставу касаційного оскарження судових рішень заявник посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України (суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених: - у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі 
№ 543/730/14-ц, постановах Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі № 6-605цс16, від 24 травня 2017 року у справі № 6-640цс17, від 18 січня 2017 року 
у справі № 6-2552цс16 про те, що вчинення оспорюваного правочину у період дії застосовуваних судом обмежень на відчуження майна є підставою для визнання такого правочину недійсним;
- у постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 404/6619/17 про те, що забезпечення судом позову у виді накладення арешту на об`єкт нерухомого майна означає, що цей об`єкт набуває правового режиму, обмеженого в цивільному обороті; коли під час дії судової заборони це майно відчужує особа, обізнана 
з накладенням на нього арешту, відповідний правочин є таким, що порушує публічний порядок і його можна визнати недійсним; те, що ухвала про накладення арешту не була зареєстрована відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не може бути перешкодою для визнання договору недійсним;
- у постанові Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі № 911/3848/15 про те, що порушення порядку організації та проведення аукціону на будь-якому 
із етапів є підставою для визнання результатів аукціону недійсними в цілому.

Інші учасники справи не скористалися правом на подання відзиву на касаційну скаргу.

Провадження у суді касаційної інстанції

Верховний Суд ухвалою від 23 серпня 2024 року у складі колегії суддів 
Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М. відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою, витребував справу із суду першої інстанції, надав строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

Підставою відкриття касаційного провадження є пункт 1 частини другої статті 
389 ЦПК України.
У вересні 2024 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 квітня 2026 року визначено колегію суддів для розгляду справи 
№ 308/2300/16-ц у такому складі: Сердюк В. В. (суддя-доповідач), судді, які входять до складу колегії: Осіян О. М., Сакара Н. Ю.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що згідно з протоколом № 08044/08-5 (т. 1, а. с. 11) про проведення прилюдних торгів з реалізації майна, яке належить ОСОБА_1 відомо, 
що 04 грудня 2008 року об 11 годині нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , продано переможцю торгів - ОСОБА_3 за 
474 000,00 грн.

Закарпатський окружний адміністративний суд постановою від 20 січня 2010 року 
у задоволенні позову ОСОБА_6 до Відділу державної виконачої служби ГУЮ 
у Закарпатській області, Міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного УЮ, 
ТОВ «Гаста», третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_3 , про визнання дій ВДВС ГУЮ у Закарпатській області та ТОВ «Гаста» по проведенню повторних прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, які відбулись 04 грудня 2008 року з продажу арештованого нерухомого майна, а саме домоволодіння, яке складається з: житлового будинку літ. А, прибудови (55% готовності) літ. А; гаражу з підвалом літ. Д; вбиральні літ. Е; котельні літ. Б; господарського блоку під літ. Г; огорожі 1-4; споруд І-V, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , відмовив (т. 1, а. с. 44-48). 

Львівський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 01 серпня 2012 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково, постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 січня 2010 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог до ТОВ «Гаста» про проведення прилюдних торгів від 04 грудня 2008 року з продажу арештованого нерухомого майна закрив. В решті постанову залишив без змін (т. 1, а. с. 49-52).

Відповідно до свідоцтва від 16 лютого 2009 року ОСОБА_3 належить на праві власності нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке він набув на прилюдних торгах (т. 1, а. с. 54).

З договору купівлі-продажу житлового будинку від 21 жовтня 2016 року відомо, 
що ОСОБА_3 продав житловий будинок, розташований за адресою: 
АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 .

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно про право власності відомо, що житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить 
ОСОБА_4 (т. 2, а. с. 24-26)

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно про право власності відомо, що житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 , підстава для державної реєстрації: договір купівлі-продажу нерухомого майна, серія та номер: 283, виданого 11 червня 2020 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Колотухою Л. С. (т. 2, а. с. 228-235)

З інформації про державну реєстрацію іпотек відомо, що 12 червня 2020 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Колотухою Л. С. внесено запис про іпотеку земельної ділянки та житлового будинку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , підстава для державної реєстрації: іпотечний договір серія та номер 292, виданий 12 червня 2020 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу 
Колотухою Л. С., відомості про основне зобов`язання: договір про споживчий кредит (на придбання нерухомості) № 120620084, укладений 12 червня 2020 року 
між АТ «Державний ощадний банк Україна» та ОСОБА_2 . 

Із листа ОСОБА_1 до ВДВС ГУЮ у Закарпатській області приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Колотухою Л. С. відомо, що ОСОБА_1 04 грудня 2008 року о 9 год 15 хв надала ВДВС ГУЮ у Закарпатській області ухвалу про забезпечення позову, в якій зобов`язано ТОВ «Гаста» утриматися від проведення торгів до вирішення справи (т. 3, а. с. 22).

Відповідно до ухвали Закарпатського окружного адміністративного суду 
від 03 грудня 2008 року ВДВС ГУЮ у Закарпатській області та ТОВ «Гаста» зобов`язано утриматись від проведення повторних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (т. 3, а. с. 45-46).

З листа ТОВ «Гаста» № 3234 від 17 листопада 2008 року відомо, що ОСОБА_1 поінформована про те, що прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 відбудуться 04 грудня 2008 року об 11 год за адресою: АДРЕСА_2 , 5 поверх (т. 3, а. с. 47). 
Із відзиву відповідача Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області 
від 23 квітня 2018 року відомо, що на виконанні перебувало виконавче провадження № 4128797 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , але 20 лютого 2013 року вказане виконавче провадження знищено за терміном зберігання (т. 1, а. с. 198-200).

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду

За положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Частина перша статті 400 ЦПК України визначає, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції (частина друга статті 400 ЦПК України).

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним критеріям оскаржувані судові рішення відповідають з огляду на таке.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (тут і далі в редакції, яка діяла на момент проведення прилюдних торгів) примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. 

Відповідно до цього Закону державною виконавчою службою підлягає виконанню виконавчі написи нотаріусів. 

За статтею 52 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. За постановою державного виконавця про стягнення виконавчого збору, винесеної у виконавчому 
провадженні про звернення стягнення на заставлене майно, стягнення 
звертається на вільне від застави майно боржника. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку» (абзац 10 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» у відповідній редакції)

Відповідно до статті 41 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, яка діла на момент проведення прилюдних торгів) реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. 

Організація продажу предмета іпотеки покладається на спеціалізовані організації, 
які залучаються на конкурсній основі органами державної виконавчої служби. Право вибору спеціалізованої організації належить іпотекодержателю. 

Реалізація предмета іпотеки здійснюється у населеному пункті за місцем його розташування, а якщо предмет іпотеки перебуває за межами населеного пункту, його реалізація здійснюється у найближчому населеному пункті або районному центрі на території, на яку поширюються повноваження відділу державної виконавчої служби, на виконанні якого перебуває рішення суду, або виконавчий напис нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 43 Закону України «Про іпотеку» у відповідній редакції, встановлено, що прилюдні торги проводяться в двомісячний строк з дня одержання спеціалізованою організацією заявки державного виконавця на їх проведення. Початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки. Спеціалізована організація не пізніше ніж за 15 днів до дня початку прилюдних торгів публікує за місцезнаходженням предмета іпотеки принаймні в двох місцевих друкованих засобах масової інформації повідомлення про проведення прилюдних торгів. У повідомленні зазначається інформація про день, час, місце проведення прилюдних торгів, опис предмета іпотеки, що підлягає продажу, місце, де можна отримати додаткову інформацію про умови проведення прилюдних торгів та іншу необхідну інформацію. Спеціалізована організація забезпечує будь-якій зацікавленій особі доступ до інформації про умови проведення прилюдних торгів та про предмет іпотеки, що підлягає продажу. Не пізніше дня публікації повідомлення про проведення прилюдних торгів у засобах масової інформації спеціалізована організація письмово сповіщає державного виконавця, іпотекодавця, іпотекодержателя та всіх осіб, що мають зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки, про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну продажу майна.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі 
№ 922/3537/17 (провадження № 12-127гс19) вказано, що правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажу майна, тобто у вчиненні дій, спрямованих на виникнення в покупця зобов`язання зі сплати коштів за продане майно та передання права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника електронних торгів. З аналізу частини першої статті 
650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на електронних торгах є різновидом договору купівлі-продажу.

Набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, є державна виконавча служба (приватний виконавець) та організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів. Отже, відчуження майна з електронних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, тому така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 цього Кодексу) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/856/17, провадження № 12-128гс18).

За правилами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до частин першої, третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 
203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно із частиною першою статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

У постановах Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі 
№ 6-1884цс15, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-2988цс15, від 29 листопада 
2017 року у справі № 668/5633/14-ц, у постановах Верховного Суду від 10 липня 
2019 року у справі № 462/2232/16, від 18 травня 2022 року у справі № 361/3505/20 зроблено висновки, що дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обов`язковою умовою правомірності правочину. Самий собою факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання таких недійсними. Головна умова, яка повинна бути встановлена судами, це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, крім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинно бути встановлено порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.

Верховний Суд України у постановах від 25 листопада 2015 року у справі 
№ 6-1749цс15, від 06 квітня 2016 року у справі № 3-242гс16, від 29 червня 2016 року у справах № 6-370цс16 та № 6-547цс16 виснував, що проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є підставою для визнання цих торгів недійсними за умови порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює. Установивши, що при проведенні прилюдних торгів відбулося порушення норм законодавства, суди мають перевірити, чи вплинули ці порушення на результати торгів, чи порушені внаслідок цього права і законні інтереси позивачів, які оспорюють результати торгів, оскільки підставою для задоволення позову про визнання прилюдних торгів недійсними є наявність порушення закону при проведенні торгів разом із порушенням прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 554/154/22 (провадження № 14-24цс24) зазначено, що для визнання судом електронних торгів недійсними обов`язковими умовами є наявність підстав для визнання торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи вплинули ці порушення на результати торгів та чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Отже, проведення електронних торгів з порушенням вимог законодавства є підставою для визнання таких торгів недійсними винятково за умови доведення порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, та у разі якщо такі порушення вплинули на результати торгів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 678/301/12 (провадження № 14-624цс18) вказано, що підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмових повідомлень державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна тощо) (розділ 3); правил, які регулюють сам порядок проведення торгів (розділ 4); правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розділ 6).
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. 

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (частина перша статті 82 ЦПК України).

Суди першої та апеляційної інстанцій на підставі всебічного, повного, об`єктивного 
та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, встановивши, 
що позивачкою не надано належних та допустимих доказів наявності підстав для визнання прилюдних торгів недійсними у зв`язку з відсутністю порушень правил їх проведення, дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

При цьому суди правильно взяли до уваги преюдиціальні факти, встановлені під час розгляду справи № 2а-3222/09/0770 за позовом ОСОБА_1 до ВДВС ГУЮ у Закарпатській області, Міського ВДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції, ТОВ «Гаста», третя особа - ОСОБА_3 , про визнання незаконними та скасування результатів проведених прилюдних торгів. 

У справі № 2а-3222/09/0770 Закарпатський окружний адміністративний суд постановою від 20 січня 2010 року, відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , керувався тим, що виконавчі дії проводилися з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про іпотеку» та Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом МЮ України № 74/5 від 15 грудня 2008 року. Львівський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 01 серпня 2012 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково, постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 січня 2010 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог до ТзОВ «Гаста» про проведення прилюдних торгів від 04 грудня 2008 року з продажу арештованого нерухомого майна закрив. У решті постанову залишив без змін. Доказів оскарження судових рішень у справі № 2а-3222/09/0770 в касаційному порядку матеріали справи не містять.

Доводи заявника про те, що суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 543/730/14-ц, постановах Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі № 6-605цс16, від 24 травня 2017 року у справі № 6-640цс17, від 18 січня 
2017 року у справі № 6-2552цс16, колегія суддів не бере до уваги у зв`язку з тим, що встановлені фактичні обставини у справі, яка переглядається, та у справах які надано заявником для порівняння, не є подібними.

У наданих заявником для порівняннях постановах, Верховний Суд виснував, 
що правочин щодо відчуження майна, яке перебуває під арештом, може бути визнано недійсним за позовом заінтересованої особи, незалежно від того, чи було зареєстроване таке обтяження відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на час його укладення, якщо про встановлену заборону сторонам правочину було відомо.

Суди встановили, що ухвала Закарпатського окружного адміністративного суду, якою зобов`язано Відділ ДВС ГУЮ у Закарпатській області та ТОВ «Гаста» утриматися від проведення повторних прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до ухвалення рішення у цій адміністративній справі, постановлена 03 грудня 2008 року.

Закарпатський окружний адміністративний суд у постанові від 20 січня 2010 року вказав, що свідчення ОСОБА_1 про повідомлення учасників прилюдних торгів про наявність ухвали суду від 03 грудня 2008 року спростовується тим, що відповідачем надано довідку з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень про те, що ухвала Закарпатського окружного адміністративного суду № 2а-3729 зареєстрована 04 грудня 2008 року о 15 год 17 хв реєстратором Маєревич А. В., тобто після проведених електронних торгів, які згідно з протоколом їх проведення відбулися 04 грудня 2008 року об 11 год.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень Закарпатський окружний адміністративний суд ухвалою 
від 19 січня 2009 року у справі № 2а-3729/08/0770 позов ОСОБА_1 до Відділу ДВС ГУЮ у Закарпатській області, ТОВ «Гаста» про визнання протиправними дій щодо призначення повторних прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, в межах якої було вжито заходи забезпечення позову, залишив без розгляду.

Тобто з дня набрання чинності ухвали Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 січня 2009 року про залишення позову без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову ухвалою від 03 грудня 2008 року втратили силу.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суди першої та апеляційної інстанцій правильно визначили характер спірних правовідносин і норми матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і дали їм належну оцінку, правильно встановили обставини справи, внаслідок чого в означеній вище частині ухвалили законні й обґрунтовані судові рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи заявника в касаційній скарзі зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення інших обставин справи, що відповідно до вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції. Водночас суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

З урахуванням встановлених обставин висновки судів попередніх інстанцій 
не суперечать висновкам, викладеним у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 543/730/14-ц, у постановах Верховного Суду 
від 11 березня 2020 року у справі № 404/6619/17, від 12 листопада 2019 року у справі № 911/3848/15, та постановах Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі № 6-605цс16, від 24 травня 2017 року у справі № 6-640цс17, від 18 січня 2017 року у справі № 6-2552цс16, на які посилався заявник у касаційній скарзі.

У справі, що розглядається, надано відповідь на всі істотні питання, що виникли 
під час кваліфікації спірних відносин. Наявність у заявника іншої точки зору 
на встановлені судом обставини та щодо оцінки наявних у матеріалах доказів 
не спростовує законності та обґрунтованості прийнятих судами першої 
та апеляційної інстанцій рішень та фактично зводиться до спонукання касаційного суду до прийняття іншого рішення - на користь заявника.
За таких обставин касаційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду підлягають залишенню без змін.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Суд апеляційної інстанції відповідно до вимог статті 367 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді. 

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України).

За правилами частин першої, другої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено 
з додержанням норм матеріального і процесуального права. 

Доводи касаційної скарги про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права і порушення норм процесуального права є безпідставними, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій і не дають підстав для скасування оскаржуваних судових рішень.

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Щодо судових витрат

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 грудня 2022 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 13 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді 	В. В. Сердюк   	
	О. М. Осіян  	
	Н. Ю. Сакара