Справа № 439/1526/25
Провадження № 2/439/56/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року м. Броди Львівської області
Бродівський районний суд Львівської області в складі головуючого судді Марків Т.А.,
за участю секретаря судового засідання Кашуби Л.О.,
у відкритому судовому засіданні розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Заболотцівської сільської ради Золочівського району Львівської області про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права власності, 

встановив:

Позивач звернувся з позовом до відповідачів про встановлення факту його постійного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, визнати за ним, як за спадкоємцем ОСОБА_3 , право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,3957 га (що складається із земельної ділянки 1, площею 0,2342 га, і земельної ділянки площею 0,1615 га), надану для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, розташовану в с. Підгірці Золочівського району.
В позовній заяві (а.с. 2 – 7) викладено наступну позицію.
05 січня 2019 року, після смерті бабці позивача – ОСОБА_3 , відкрилася спадщина, до складу якої входить не припинене на день смерті спадкодавця право власності на земельні ділянки, площею 0,2342 га та 0,1615 га, розташовані на території Заболотцівської сільської ради – в с. Підгірці Золочівського району. 
Позивач – єдиний спадкоємець померлої за заповітом, спадщину прийняв шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на день смерті останньої. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, не має.
Можливість оформити спадкові права позивача в нотаріальному порядку відсутня через відсутність документального підтвердження прийняття ним спадщини.
Відзив на позов не надходив.
В судове засідання сторони не з`явилися – подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, відповідно до змісту яких позивач на задоволенні позову наполягав, представник ОСОБА_2 та представник Заболотцівської сільської ради позов визнали.
Судом ухвалено про розгляд справи за відсутності її учасників.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтв про народження (а.с. 11), ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком його є ОСОБА_2 , бабцею – ОСОБА_4 . 
26 грудня 1991 року ОСОБА_3 придбано житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; що підтверджується договором (а.с. 17) та будинковою книгою (а.с. 18 – 21).
Згідно з державним актом на право приватної власності на землю (а.с. 25, 26), ОСОБА_3 є власником земельної ділянки, розташованої на території Підгорецької сільської ради, площею 0,3957 га, що складається із земельної ділянки 1, площею 0,2342 га, та земельної ділянки 2, площею 0,1615 га, з цільовим призначенням – для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства.
27 червня 2002 року ОСОБА_3 був вчинений заповіт (а.с. 12 – 13), відповідно до якого заповідач визначила свого онука ОСОБА_1 спадкоємцем всього належного спадкодавцю майна.
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 16). 
Відповідно до довідок (а.с. 15, 29), ОСОБА_3 до дня смерті була зареєстрована та постійно проживала в с. Підгірці Бродівського району Львівської області, разом із нею без реєстрації постійно проживав її онук – ОСОБА_1 
30 жовтня 2020 року приватний нотаріус Матіяш Г.П. повідомила позивача про пропуск останнім шестимісячного строку про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 (а.с. 30). 
Згідно із ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. 
Як встановлено ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Суд вважає, що факт, про встановлення якого заявлено, породжує для ОСОБА_1 юридичні наслідки, від нього залежить можливість реалізації позивачем права на спадщину. Цей факт визнаний відповідачами та знайщов своє підтвердження під час судового розгляду.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.
Як встановлено ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч. 1 ст. 1296 ЦК України).
Згідно з п. 3.20 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі – Порядок), факт постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини підтверджується, зокрема рішенням суду.
Відповідно до п. 4.16 Порядку, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України (п. 23 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування»), якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.
Позивач, згідно із змістом позовної заяви, як на відсутність умов для одержання свідоцтва про право на спадщину, посилався виключно на відсутність документального підтвердження факту прийняття спадщини.
Встановленням в судовому порядку факту проживання позивача із спадкодавцем така перешкода усунена, ОСОБА_1 створені умови для оформлення спадкових прав в позасудовому порядку. 
Указані обставини є підставою для відмови у визнанні за ОСОБА_1 права власності на спадщину.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263 – 265 ЦПК України,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 (адреса реєстраційного обліку місця проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстраційного обліку місця проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ), Заболотцівської сільської ради Золочівського району Львівської області (адреса місцезнаходження: с. Заболотці Золочівського району Львівської області, вул. Шевченка, б. 12; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 04372537) в частині вимог про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини задовольнити повністю.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини – ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
В позові в частині вимог про визнання права власності відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Львівського апеляційного суду через Бродівський районний суд Львівської області. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.А. Марків