КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді   ОСОБА_1 
суддів  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 
прокурора   ОСОБА_5 
обвинуваченого ОСОБА_6 
захисника   ОСОБА_7 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42023102060000280, за обвинуваченням

ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.361-2, ч.2 ст.369-2 КК України, за апеляційною скаргою заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 на вирок Печерського районного суду міста Києва від 20 лютого 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:
Фактичні обставини, встановлені судом першої інстанції.

За встановлених судом першої інстанції обставин, у невстановлений слідством час, але не пізніше 25.10.2023 року, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на несанкціонований збут інформації з обмеженим доступом, яка зберігається в автоматизованій системі керування вантажними перевезеннями акціонерного товариства «Українська залізниця», створеної та захищеної відповідно до чинного законодавства.

Інформація, що обробляється у автоматизованій системі керування вантажними перевезеннями акціонерного товариства «Українська залізниця» відповідно до Положення про комерційну таємницю Укрзалізниці, затвердженої наказом Укрзалізниці від 16.03.2010 №187-Ц, Переліку відомостей, що становлять комерційну таємницю Укрзалізниці, затвердженим наказом Укрзалізниці від 16.03.2010 року №187-Ц, є інформацією з обмеженим доступом.

31.01.2024 року, під час контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, ОСОБА_9 здійснено телефонний дзвінок за номером телефону, який належить ОСОБА_6 . У ході телефонної розмови ОСОБА_9 та ОСОБА_6 домовилися про те, що останній за грошову винагороду в розмірі 10000 гривень впродовж місяця буде надавати відомості щодо дислокації вантажних вагонів через месенджер «Telegram».

На виконання досягнутих домовленостей 05.02.2024 року ОСОБА_9 , використовуючи власний обліковий запис в месенджері «Telegram», надіслав повідомлення на обліковий запис в цьому ж месенджері, який використовував ОСОБА_6 , з номерами вагонів, щодо яких потрібно отримати інформації з обмеженим доступом. У свою чергу ОСОБА_6 надіслав ОСОБА_9 повідомлення з номером банківської картки, для отримання оплати за подальше надання інформації щодо вказаних вагонів.

Цього ж дня ОСОБА_9 через платіжний термінал здійснив перерахунок грошових коштів двома транзакціями по 5000 гривень на банківський рахунок ОСОБА_6 .

В подальшому ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи свій намір, направлений на несанкціонований збут інформації з обмеженим доступом, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, 06.02.2024 року о 07 год. 39 хв., перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням та судом місці, діючи умисно, без згоди АТ «Українська залізниця», в онлайн бесіді, використовуючи власний обліковий запис в месенджері Telegram, шляхом надсилання ОСОБА_9 файлу під назвою «Дислокація 3.xlsx» об`ємом 41,5 КБ, , яку він отримав від невстановленої особи - співробітника АТ «Українська залізниця», який в силу своїх функціональних обов`язків мав доступ до АСК ВП УЗ-Є, та матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження, достеменно усвідомлюючи, що в указаному файлі міститься інформація, яка становить комерційну таємницю, що була створена та захищена у АСК ВП УЗ-Є, що відповідно до ст. 21 Закону України «Про інформацію», ст. 36 Господарського кодексу України, ст. 505 Цивільного кодекс України - являється інформацією із обмеженим доступом, здійснив її несанкціонований збут.

Крім цього, перебуваючи у невстановленому місці, ОСОБА_6 достовірно розуміючи та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, без згоди АТ «Українська залізниця», в онлайн бесіді, використовуючи власний обліковий запис в месенджері Telegram, шляхом надсилання 06.02.2024 о 16 год. 51 хв. ОСОБА_9 файлів, достеменно усвідомлюючи, що у вказаних файлах міститься інформація, яка становить комерційну таємницю, здійснив її несанкціонований збут.

У перелічених файлах міститься інформація про номери вагонів, рід рухомого складу, залізницю, станції операцій, номери поїздів, операції, дати операцій, вантажі, станції початків рейсів вантажовідправників, вантажоотримувачів, станції призначення, залишок відстані, дати прийомів вантажів до перевезень, дати наступного планового ремонту, терміни служби, власників, операторів, орендаторів, ВРП ВУ-23, види ремонту, дати відставлення до НРП, несправності, тощо.

У подальшому, впродовж травня 2024 року, під час контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 в ході онлайн бесіди виникла домовленість про те, що останній за грошову винагороду буде надавати відомості щодо дислокації вантажних вагонів та довідки стосовно прийому та здачі загального парку компанії, через месенджер «Telegram».

Так, 17 травня 2024 року ОСОБА_9 , використовуючи власний обліковий запис в месенджері Telegram, надіслав повідомлення з файлом «Дислокація2.docx» на обліковий запис в месенджері Telegram, який використовував ОСОБА_6 , з номерами вагонів, щодо яких потрібно отримати інформації з обмеженим доступом. В свою чергу, ОСОБА_6 попередньо надіслав повідомлення ОСОБА_9 з номером банківської картки, з метою отримання оплати за подальше надання інформації, щодо дислокації вагонів.

Цього ж дня, 17.05.2024, ОСОБА_9 здійснив перерахунок грошових коштів в сумі 2000 (дві тисячі) гривень на банківський рахунок.

В подальшому, ОСОБА_6 достовірно розуміючи та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи свій намір, направлений на несанкціоноване розповсюдження інформації з обмеженим доступом, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, 18 травня 2024 року о 07 годині 49 хвилин, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, діючи умисно, без згоди АТ «Українська залізниця», в онлайн бесіді, використовуючи власний обліковий запис в меседжері Telegram, шляхом надсилання ОСОБА_9 файлу під назвою «СМТ100(18.05-1).xlsx» об`ємом 80,2 КБ та о 16 годині 30 хвилин цього ж дня файлу «Дислокація2.xlsx» об`ємом 59,1 КБ, достеменно усвідомлюючи, що в указаному файлі міститься інформація, яка становить комерційну таємницю, здійснив її несанкціонований збут.

Також, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, ОСОБА_6 достовірно розуміючи та усвідомлюючи характер протиправних дій, без згоди АТ «Українська залізниця», в онлайн бесіді, використовуючи власний обліковий запис в месенджері Telegram, 19.05.2024 о 08 год. 59 хв. шляхом надсилання ОСОБА_9 файлів, достеменно усвідомлюючи, що в указаних файлах міститься інформація, яка становить комерційну таємницю, здійснив її несанкціонований збут.

В подальшому 22.05.2024 року о 18 год. 13 хв., перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням та судом місці, ОСОБА_6 достовірно розуміючи та усвідомлюючи характер протиправних дій, без згоди АТ «Українська залізниця», в онлайн бесіді, використовуючи власний обліковий запис в месенджері Telegram, шляхом надсилання ОСОБА_9 файлу під назвою «Елеватор Арго.xlsx» об`ємом 134,3 КБ, достеменно усвідомлюючи, що в указаному файлі міститься інформація, яка становить комерційну таємницю, що була створена та захищена у АСК ВП УЗ-Є, отримав грошову винагороду від ОСОБА_9 в сумі 2000 (дві тисячі) гривень, які в цей же день були перераховані на банківський рахунок.

Крім цього, у невстановлений слідством час, але не пізніше квітня 2024 року, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Так, у квітні 2024 року ОСОБА_10 , в силу своєї підприємницької діяльності, в ході особистої розмови дізнався від ОСОБА_6 , що для безпроблемної та прискореної логістичної діяльності на залізничному транспорті необхідно виконувати певні вимоги. Так, в розмові ОСОБА_6 повідомив, що останньому для подальшої діяльності необхідно надавати йому перелік вагонів, інформацію про маршрут, та окрім офіційних платежів на АТ «Українська залізниця», ще 1000 гривень за кожен вагон, вмотивовуючи першочерговою відправкою вагонів та пришвидшенням формування поїздів, оскільки в іншому випадку будуть створені штучні перепони, тривале формування поїздів, у зв`язку із чим можливе запізнення вантажів, «простой» вагонів, що в подальшому призведе до затримки доставки вантажів та недоотримання прибутків. Окрім того, на підтвердження достовірності своїх слів ОСОБА_6 зазначив, що підтримує відносини з керівництвом підрозділів АТ «Українська залізниця» на яких має вплив.

ОСОБА_11 , розуміючи, що надання або ненадання під навантаження/вивантаження необхідних вагонів або їх необхідної кількості, прискорення або затримка вагонів на залізничних станціях залежить від службових осіб АТ «Українська залізниця», погодився на пропозицію ОСОБА_6 щодо надання неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави.

Наприкінці травня 2024 року ОСОБА_11 , будучи посередником логістичної компанії, в ході особистої зустрічі в офісному приміщенні Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова вагонна компанія» за адресою: місто Київ, площа Спортивна, 1А, 17 поверх, надав ОСОБА_6 список з номерами вагонів та в подальшому, використовуючи власний обліковий запис в месенджеріWhatsApp, надіслав повідомлення на обліковий запис в месенджеріWhatsApp, який використовує ОСОБА_6 , продублювавши інформацію щодо вагонів.

В свою чергу ОСОБА_6 , діючи з корисливим мотивом за виконання обіцянки у вигляді впливу на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме за надання вказаному суб`єкту господарювання переваг в подачі під навантаження/вивантаження необхідних вагонів або їх необхідної кількості, щодо прискорення або затримки вагонів на залізничних станціях, повідомив ОСОБА_11 про необхідність одержання ним неправомірної вигоди за вчинення вищевказаних дій в сумі 1 200 гривень за кожен пришвидшений вагон, на що свідок погодився.

На початку червня 2024 року ОСОБА_6 , перебуваючи у невстановленому місці, користуючись своїм авторитетом серед залізничників та представників суб`єктів господарювання, діючи з корисливого мотиву, направленого на одержання неправомірної вигоди, здійснив вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, а саме невстановлену досудовим розслідуванням службову особу Центру управління рухом АТ «Українська залізниця» з метою надання вищевказаному суб`єкту господарювання переваг в подачі під навантаження/вивантаження необхідних вагонів або їх необхідної кількості, прискорення або затримка вагонів на залізничних станціях.

18.06.2024 року приблизно о 10 год. 30 хв. ОСОБА_11 , перебуваючи за адресою: місто Київ, площа Спортивна, 1-А, діючи під контролем правоохоронних органів, передав ОСОБА_6 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів на загальну суму 53 000 грн. за вплив на прийняття невстановленими на даний час особами, уповноваженим на виконання функцій держави, а саме службову особу Центру управління рухом АТ «Українська залізниця», яке є юридичною особою публічного права, за прийняття рішення в інтересах названого ОСОБА_11 суб`єкта господарювання, а саме за надання переваг в подачі вантажних вагонів під навантаження вивантаження, першочерговою відправкою вагонів та пришвидшенням формування поїздів, прискорення руху вантажних вагонів на проміжних станціях між вантажовідправником та вантажоодержувачем.

В свою чергу, ОСОБА_6 розуміючи та усвідомлюючи протиправність своїх дій, маючи єдиний злочинний умисел, корисливий мотив, одержав від ОСОБА_11 неправомірну вигоду за вчинення вищевказаних дій у вигляді грошових коштів в розмірі 53 000 грн., після чого був затриманий працівниками правоохоронних органів з грошовими коштами, які були при ньому.

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Вироком Печерського районного суду міста Києва від 20 лютого 2025 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361-2, ч. 2 ст. 369-2 КК України, та призначено йому покарання:
- за ч. 1 ст. 361-2 КК України у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000,00 (п`ятдесят одну тисячу) гривень;
- за ч. 2 ст. 369-2 КК України у виді штрафу в розмірі чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68000,00 (шістдесят вісім тисяч) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді штрафу в розмірі чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68000,00 (шістдесят вісім тисяч) гривень.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з вироком суду, заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини та правову кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду скасувати через неправильне застосування судом кримінального закону та невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що судом в достатній мірі не враховано, що ОСОБА_6 здійснював збут інформації з обмеженим доступом, яка зберігалась в створеній та захищеній відповідно до чинного законодавства автоматизованій системі Укрзалізниці.

Крім цього, ОСОБА_6 , обіцяючи ОСОБА_11 здійснити за винагороду вплив на службових осіб АТ «Укрзалізниця» за вчинення певних дій, створюючи уявлення про необхідність передачі йому коштів, повідомив останньому, що в іншому разі для нього будуть створені штучні перепони, що призведе до недоотримання прибутків. Тобто, у випадку ненадання матеріальної винагороди обвинуваченому, будуть штучно створені незаконні перешкоди законній діяльності суб`єкта господарювання. Вказане, на думку апелянта, свідчить про підвищену суспільну небезпечність особи обвинуваченого.

За твердженнями апелянта, суд першої інстанції безпідставно визнав обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого - щире каяття, оскільки щире каяття означає добровільну критичну оцінку особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність. В даному випадку, як вважає прокурор, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, що підтверджували б наявність такої обставини.

Як вважає апелянт, визнання вини обвинуваченим свідчить лише про те, що останній під тиском беззаперечних доказів намагається уникнути справедливого покарання за вчинені злочини.

Наведені обставини свідчать про те, що призначене ОСОБА_6 покарання не відповідає засадам статей 50, 65 КК України.

За результатами апеляційного розгляду просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким виключити щире каяття як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, та призначити ОСОБА_6 за ч.1 ст.361-2 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік і 6 місяців; за ч.2 ст.369-2 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_6 за сукупністю кримінальних правопорушень визначити, шляхом часткового складання покарань, у виді позбавлення волі на строк 3 роки і 6 місяців.

В решті вирок суду просить залишити без змін.

Зміст ухвали апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 червня 2025 року вирок Печерського районного суду міста Києва від 20 лютого 2025 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 , залишено без змін, а апеляційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 - без задоволення.

На дану ухвалу суду апеляційної інстанції, прокурором який брав участь у провадженні у суді апеляційної інстанції ОСОБА_12 подана касаційна скаргі в якій прокурор просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 12.06.2025 стосовно ОСОБА_6 за ч.1 ст. 361-2, ч.2 ст. 369-2 КК України у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 

Зміст постанови Верховного суду та її мотиви.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 14 травня 2026 року касаційну скаргу прокурора ОСОБА_12 , яка брала участь у суді апеляційної інстанції - задоволено частково та ухвалу Київського апеляційного суду від 12 червня 2025 року стосовно ОСОБА_6 скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Своє рішення Верховний Суд мотивував тим, що переглядаючи вирок, суд не зважив на характер (зміст), обсяг протиправних дій засудженого, котрий, працюючи в ТОВ «Нова Вагонна Компанія» менеджером з організації перевезень, із корисливих спонукань неодноразово збував інформацію з обмеженим доступом, а також одержав неправомірну вигоду за вплив на прийняття рішення службовою особою АТ. Унаслідок злочинної діяльності ОСОБА_6 отримав незаконний дохід у розмірі 67 000 грн.

Указані конкретні обставини кримінального провадження попри їх вагоме значення для вибору заходу примусу та досягнення його мети залишилися без оцінки й не були враховані під час апеляційної перевірки законності вироку.

Між тим згадані обставини свідчать, що призначення засудженому найбільш м`якого з передбачених санкціями кримінального закону покарання у виді штрафу, розмір якого наближений до неправомірно здобутих коштів, вочевидь є неспівмірним учиненому.

Утім переконливих аргументів, які б безспірно свідчили про необхідність ізоляції засудженого від суспільства, у касаційній скарзі не міститься.

Крім того, приймаючи рішення без наведення в ньому достатніх мотивів його ухвалення і відповідної правової оцінки всіх об`єктивно з`ясованих обставин у їх сукупності та взаємозв`язку, суд апеляційної інстанції порушив вимоги статей 370, 419 КПК. Слід мати на увазі, що за тих самих фактичних обставин кримінального провадження призначене покарання у виді штрафу за розміром є явно несправедливим через м`якість . 

Позиції учасників судового провадження.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу, і вважав за необхідне призначити штраф за інкримінованими частинами інкримінованих статей у максимальному іх розмірі, зокрема у розмірі чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та п`яти тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян відповідно, і остаточне покарання призначити шляхом повного складання цих покарань. Не підтримав в частині виключення щирого каяття з вироку як обставину, яка пом`якшує покарання . Його пояснення з цього приводу. Захисника яка заперечувала проти позиції прокурора і просила застосувати часткове складання і визначити розмір штрафу більш ніж 68 тисяч гривень додавши 51 тисячу гривень . Обвинуваченого, який підтримав позицію захисника.Заслухавши учасників кримінального провадження в судових дебатах та останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Мотиви апеляційного суду.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, та правильність кваліфікації діянь за ч. 1 ст. 361-2, ч. 2 ст. 369-2 КК України, за обставин, встановлених судом, є правильним, обґрунтованим, і в цій частині ніким по справі не оспорюється.

Відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, ступеню їх небезпечності. При виборі покарання підлягають обов`язковому врахуванню дані про особу винного, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини.

Як вбачається з вироку суду, суд першої інстанції призначаючи ОСОБА_6 покарання, врахував характер і ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії нетяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, має вищу освіту, офіційно працевлаштований, за місцем роботи характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання та реєстрації.

Обставиною, що пом`якшує покарання, судом визнано щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

При цьому суд першої інстанції, не зважив на характер (зміст), обсяг протиправних дій засудженого, котрий, працюючи в ТОВ «Нова Вагонна Компанія» менеджером з організації перевезень, із корисливих спонукань неодноразово збував інформацію з обмеженим доступом, а також одержав неправомірну вигоду за вплив на прийняття рішення службовою особою АТ. Унаслідок злочинної діяльності ОСОБА_6 отримав незаконний дохід у розмірі 67 000 грн.

Таким чином, хоча інкриміновані кримінальні правопорушення відповідно до ст. 12 КК України належать до категорії нетяжких, вони були умисними, корисливими, вчинялися неодноразово та були спрямовані на незаконне одержання матеріальної вигоди.

Колегія суддів вважає, з урахуванням позиції викладеної в постанові Верховного суду від 14.05.2026 (провадження № 51-3242км25) за результатами розгляду касаційної скарги прокурора в даному кримінальному провадженні, що призначення такого розміру штрафу, який фактично наближений до незаконно одержаної вигоди, не відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, не забезпечує досягнення мети покарання та не є співмірним характеру і ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень.

Разом із цим колегія суддів враховує, що матеріали кримінального провадження не містять даних, які б свідчили про необхідність призначення покарання, пов`язаного з ізоляцією обвинуваченого від суспільства. Сукупність пом`якшуючих покарання обставин, позитивні дані про особу винного, відсутність обставин, що обтяжують покарання, дають підстави дійти висновку, що мета покарання може бути досягнута шляхом призначення штрафу, однак у більшому розмірі, ніж визначив суд першої інстанції.

При визначенні остаточного покарання колегія суддів керується положеннями ст. 70 КК України та вважає за необхідне застосувати принцип часткового складання призначених покарань, визначивши остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 6 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 102 000 гривень.

Таке покарання, на переконання колегії суддів, є справедливим, співмірним характеру й ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, враховує як дані про особу засудженого, так і суспільну небезпечність його дій, відповідає вимогам статей 50, 65 КК України та забезпечує досягнення мети покарання.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, - 
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Вирок Печерського районного суду міста Києва від 20 лютого 2025 року, яким ОСОБА_6 , визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361-2, ч. 2 ст. 369-2 КК України - скасувати в частині призначеного покарання на підставі ст. 70 КК України.

Ухвалити свій вирок, яким на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначити покарання у виді штрафу у розмірі 6 (шести) тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 102000 грн.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений безпосередньо до Верховного суду протягом 03 (трьох) місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, шляхом подання касаційної скарги. 

СУДДІ:

____________ _____________ ____________
ОСОБА_1  ОСОБА_2   ОСОБА_3 

Справа 757/48779/24-к
Апеляційне провадження 11-кп/824/4807/2026
Головуючий в суді першої інстанції - ОСОБА_13 
Суддя-доповідач в суді апеляційної інстанції ? ОСОБА_1