Справа № 562/655/25
В И Р О К
ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И
23.06.2026 року.

Здолбунівський районний суд Рівненської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Здолбунів Рівненської області кримінальне провадження №12024180000000424 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Шустівці Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, працюючого водієм ПП «Транс Логістик», зареєстрованого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

в с т а н о в и в:

02 листопада 2024 року близько 11 години 24 хвилин ОСОБА_4 , керуючи вантажним транспортним засобом марки «MAN TGM 18.250» з реєстраційним номером « НОМЕР_1 » та рухаючись по проїзній частині між вул.Шкільна в м.Здолбунів Рівненської області в напрямку зони вивантаження вантажу магазину ТОВ «АТБ-маркет», в порушення вимог пункту 10.1 «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, за яким «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», та пункту 13.1 указаних Правил, за яким «водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу», що з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який знаходився в стабільному стоячому положенні на вказаній вище проїзній частині. 
У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості по критерію довготривалого розладу здоров`я у вигляді відкритого перелому середньої третини обох кісток правої гомілки зі значним зміщенням, розчавлення та дефекту м`яких тканин правої гомілки.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.286 КК України не визнав та по суті пояснив, що 02 листопада 2024 року він знаходився на роботі та на вантажному автомобілі марки «MAN TGM 18.250» з реєстраційним номером « НОМЕР_1 » прямував на вивантаження до магазину «АТБ-маркет» в м.Здолбунів Рівненської області. Рухаючись по вул.Шкільна в м.Здолбунів здійснив поворот ліворуч до зони вивантаження магазину. По праву сторону по ходу руху повздовж дороги були припарковані легкові автомобілі, а з лівої сторони вздовж виступу стояв потерпілий ОСОБА_5 , повернутий до нього спиною, який перебирав свої особисті речі в пакеті. Об`їхавши потерпілого він почав повертати ліворуч для того, щоб заїхати на місце вивантаження, та дивлячись у бокові дзеркала побачив, що нога ОСОБА_5 знаходиться під заднім колесом автомобіля та відразу зупинився. Останньому викликала швидку медичну допомогу, а він почав чекати працівників поліції. Своєї вини не визнає, оскільки правил дорожнього руху не порушував та зачепити ОСОБА_5 автомобілем він не міг. Крім того, а потерпілий не повинен був знаходитися на цій проїзній частині дороги.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого у скоєному, незважаючи на невизнання ним своєї вини, що розцінюється як спосіб захисту з метою уникненні від відповідальності за вчинене, повністю доведена повністю.
Так допитаний в судовому засідання потерпілий ОСОБА_5 показав, що 02 листопада 2024 року він знаходився на проїзній частині дороги біля приміщення магазину «АТБ-маркет» в по вул.Шкільна м.Здолбунів Рівненської області, яка веде до зони вивантаження вантажів. Коли по дорозі рухався вантажний автомобіль, то він стояв спиною до автомобіля біля парапету та перебирав свої речі. У той час як більша частина автомобіля вже його минула, то водій почав здійснювати маневр ліворуч і в цей час автомобіль його зачепив та заднім колесом наїв на праву ногу. Після цього автомобіль зупинився та почав здавати назад та вдруге переїхав йому ногу.
Показання потерпілого повністю підтвердила свідок ОСОБА_6 , яка викликала швидку медичну допомогу.
Вина обвинуваченого в скоєному підтверджується також дослідженими судом письмовими доказами, протоколами слідчих дій та висновками експертів, зокрема:
- реєстрацією в інформаційно-комунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» 02 листопада 2024 року зі служби «102» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду біля приміщення ТОВ «АТБ-маркет» в м.Здолбунів Рівненської області;
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 02 листопада 2024 року з долученою до неї схемою, під час якого на проїзній частині між вул.Шкільна в м.Здолбунів Рівненської області в напрямку зони вивантаження вантажу магазину «АТБ-маркет» виявлений належний ПП «Транс Логістик» вантажний транспортний засіб марки «MAN TGM 18.250» з реєстраційним номером «AE1065IP», а на сухому чистому асфальтованому покриття біля нього сліди бурого кольору;
- протоколом огляду від 11 листопада 2024 року, під час якого оглянутий наданий ТОВ «АТБ-маркет» оптичний диск з відеозаписом дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, місця розташування потерпілого ОСОБА_5 , який стояв на проїзній частині на відстані близько 0,3м до парапету нерухомо протягом всього часу до моменту наїзду автомобілем марки «MAN TGM 18.250» з реєстраційним номером «AE1065IP»;
- протоколом огляду технічного стану транспортного засобу від 16 грудня 2024 року, за яким видимих пошкоджень не виявлено, у зв`язку з чим за висновком експерта №СЕ-19/118-24/13525-ІТ вставити, якою частиною відбулося контактування автомобілем марки «MAN TGM 18.250» з реєстраційним номером «AE1065IP» з перешкодою (пішоходом) не представилося можливим;
Встановлені судом обставини події також узгоджуються з висновком експерта №10, за яким за даними медичної карти стаціонарного хворого КНП «Здолбунівська ЦМЛ» Здолбунівської міської ради ОСОБА_5 з 02 листопада 2024 року по 30 грудня 2024 року перебував на стаціонарному лікуванні в Обласному центрі бойової травми та кістково-гнійної хірургії і у нього лікарями діагностовано та рентгенологічно обстеженнями підтверджено «Відкритий перелом середньої третини обох кісток правої гомілки зі значним зміщенням. Розчавлення та дефект м`яких тканин правої гомілки».
Указані тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_5 за висновком експерта виникли від дії тупих предметів (без відображення індивідуальних особливостей травмуючої поверхні), якими могли бути части транспортного засобу, а саме колесо автомобіля під час наїзду з послідуючим переїздом через праву нижню кінцівку потерпілого, при дорожньо-транспортній пригоді – наїзді вантажного автомобіля на пішохода.
Згідно п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17 січня 1995 року, тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_5 відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості по критерію довготривалого розладу здоров`я.
За висновком експерта №СЕ-19/118-25/1829-ІТ, у дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля марки «MAN TGM 18.250» ОСОБА_4 з технічної точки зору повинен був діяти згідно вимог пунктів 10.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, та які перебувають у прямому безпосередньому причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно до п.4.1 «Правил дорожнього руху України» пішоходи повинні рухатися по тротуарах і пішохідних доріжках, тримаючись правого боку. Якщо немає тротуарів, пішохідних доріжок або пересуватися по них неможливо, пішоходи можуть рухатися велосипедними доріжками, тримаючись правого боку і не утруднюючи рух на велосипедах, або в один ряд узбіччям, тримаючись якомога правіше, а у разі його відсутності або неможливості рухатися по ньому - по краю проїзної частини назустріч руху транспортних засобів. При цьому треба бути обережним і не заважати іншим учасникам дорожнього руху.
Потерпілий ОСОБА_5 знаходився на проїзній частині на відстані близько 0,3м до парапету нерухомо та заїжджаючи в зону вивантаження вантажним автомобілем обвинувачений ОСОБА_4 бачив указаного пішохода, який проїзду транспортного засобу не заважав, і повинен був здійснити безпечний для інших учасників маневр повороту, а тому з огляду на визначені Правилами дорожнього руху права та обов`язки пішоходів доводи останнього про вину потерпілого в даній дорожній ситуації не є переконливими.
А відповідно до ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Таким чином, судом встановлено, що своїми діями, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України.
При обранні виду та визначенні міри покарання обвинуваченому, суд відповідно до положень ст.65 КК України враховує, що кримінальне правопорушення, в якому він обвинувачується, згідно ст.12 КК України є кримінальним проступком, особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем роботи характеризується позитивно, раніше не судимий.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, не виявлено.
Таку сукупність обставин суд вважає підставою для застосування відносно обвинуваченого ст.75 КК України з покладенням на нього певних обов`язків, оскільки, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, суд вважає, що його виправлення можливе без відбування покарання, але в умовах постійного контролю за його поведінкою з боку уповноваженого органу з питань пробації.
При визначенні тривалості іспитового строку суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, вид і строк призначеного основного покарання, обставин, що характеризують обвинуваченого, середовище, в якому він перебуває.
Щодо цивільного позову прокурора в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України до ОСОБА_4 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, суд приходить до такого висновку.
Відповідно до положень ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.
З роз`яснень, які містяться в п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.
Відповідно до ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.
Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України (ч.3 ст.1206 ЦК України).
Згідно ч.1 ст.3 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» держава гарантує повну оплату згідно з тарифом за рахунок коштів Державного бюджету України надання громадянам необхідних їм медичних послуг та лікарських засобів, що передбачені програмою медичних гарантій.
За інформацією Комунального некомерційного підприємства «Здолбунівська центральна міська лікарня» Здолбунівської міської ради Рівненської області від 04 лютого 2025 року потерпілий ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні в Обласному центрі бойової травми та кістково-гнійної хірургії з 02 листопада 2024 року по 30 грудня 2024 року, що складає 58 ліжко-днів вартістю одного ліжка/дня 859,29 грн., та на стаціонарне лікування останнього витрачено 49838,82 грн.
З листа Національної служби здоров`я України вбачається, що послуги КНП «Здолбунівська центральна міська лікарня», пов`язані з наданням медичних послуг за програмою медичних гарантій пацієнтам, згідно укладеного договору №2699-Е124-Р000 від 15 лютого 2024 року оплачуються НСЗУ як замовником медичних послуг за рахунок коштів Державного бюджету України.
Понесені Комунальним некомерційним підприємством «Здолбунівська центральна міська лікарня» Здолбунівської міської ради Рівненської області витрати на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення ОСОБА_4 не відшкодовані. 
З огляду на викладене позовні вимоги прокурора підлягають задоволенню. 
Питання про долю речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.
Загальна сума витрат на залучення експертів для проведення судових експертиз становить 4377 грн. 45 коп., яка відповідно до ч.2 ст.124 КПК України підлягає стягненню з обвинуваченого на користь держави.
На підставі наведеного та керуючись ст.100, 128-129, 323, 324, 335 КПК України, суд 

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 /один/ рік з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 /один/ рік.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 /одного/ року не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Зобов`язати ОСОБА_4 відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід обвинуваченому до вступу вироку у законну силу не обирати.
Речові докази в справі, а саме:
- змиви речовини бурого кольору із зовнішньої сторони заднього лівого колеса вантажного транспортного засобу марки «MAN TGM 18.250» з реєстраційним номером « НОМЕР_1 », які зберігаються в кімнаті речових доказів Відділення поліції №6 Рівненського районного управління поліції ГУ НП в Рівненській області – знищити.
- вантажний транспортний засіб марки «MAN TGM 18.250» з реєстраційним номером « НОМЕР_1 », який належить на праві власності ПП «Транс Логістик» та повернутий власнику – залишити законному володільцю.
Документи кримінального провадження №12024180000000424 залишити в справі протягом усього часу їх зберігання.
Накладений ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 05 листопада 2024 року арешт на вантажний автомобіль марки «MAN TGM 18.250» з реєстраційним номером « НОМЕР_1 » – скасувати.
Стягнути зОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований по АДРЕСА_1 ) на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів на загальну суму 4377 (чотири тисячі триста сімдесят сім) грн. 45 коп.
Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України до ОСОБА_4 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, задоволити.
Стягнути з ОСОБА_4 до Державного бюджету України понесені Комунальним некомерційним підприємством «Здолбунівська центральна міська лікарня» Здолбунівської міської ради Рівненської області витрати на стаціонарне лікування ОСОБА_5 в розмірі 49838 (сорок дев`ять тисяч вісімсот тридцять вісім) грн. 82 коп.
Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Здолбунівський районний суд Рівненської області протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Суддя: