ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

18 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/21397/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 січня 2026 року (суддя А. Ю. Рищенко) у справі № 160/21397/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, у якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 08.04.2025 №104450011760 щодо відмови у зарахуванні періодів роботи з 01.07.1980 по 01.09.1980 згідно довідки від 11.03.2024 № 74 виданої Інститутом картоплярства Національної академії аграрних наук України, з 23.07.1981 по 30.08.1981 та з 21.06.1982 по 30.08.1982 згідно довідки від 11.03.2024 № 76, виданої Інститутом картоплярства Національної академії аграрних наук України, та з 01.03.2011 по 30.09.2020 згідно довідки від 20.10.2021 №63, виданої СДБПН «Художественно-профессиональный лицей Санкт-Петербурга имени Карла Фаберже», та призначенні пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до страхового стажу позивачки періоди роботи з 01.07.1980 по 01.09.1980 згідно довідки від 11.03.2024 № 74 виданої Інститутом картоплярства Національної академії аграрних наук України, з 23.07.1981 по 30.08.1981 та з 21.06.1982 по 30.08.1982 згідно довідки від 11.03.2024 № 76, виданої Інститутом картоплярства Національної академії аграрних наук України, та з 01.03.2011 по 30.09.2020 згідно довідки від 20.10.2021 №63, виданої СДБПН «Художественно-профессиональный лицей Санкт-Петербурга имени Карла Фаберже», та здійснити призначення та виплату позивачці пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV зі зменшенням пенсійного віку передбаченого ст. 55 Закону України від 20.02.1991 №796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 31.03.2025.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірне рішення про відмову у призначенні позивачці пенсії за віком є протиправним та порушує право позивачки на належне пенсійне забезпечення.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 січня 2026 року адміністративний позов задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії від 08.04.2025 р. №104450011760;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області зарахувати до страхового стажу позивачки період роботи з 23.07.1981 р. по 30.08.1981 р., з 21.06.1982 р. по 30.08.1982 р. та з 01.07.1980 р. по 01.09.1980 р. в Українському науково-дослідному інституті картопляного господарства, а також періоду роботи з 01.03.2011 р. по 30.09.2020 р. в Санкт-Петербурзькому державному бюджетному професійному освітньому закладі «Художньо-професійний ліцей Санкт-Петербурга імені Карла Фаберже» ;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області повторно розглянути заяву позивачки про призначення пенсії за віком від 31.03.2025 року.
В задоволенні решти вимог – відмовлено. 
Судом першої інстанції зазначено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Суд з`ясував, що довідками від 11.03.2024 р. № 74 та № 76, виданими Інститутом картоплярства Національної академії аграрних наук України, підтверджено, що позивачка працювала в Українському науково-дослідному інституті картопляного господарства на посаді лаборанта з 01.07.1980 р. по 01.09.1980 р., також на посаді різноробочої в лабораторії закритих районів з 23.07.1981 р. по 30.08.1981 р., та в лабораторії насінництва в закритих районах з 21.06.1982 р. по 30.08.1982 р.
Суд вважав, що наведені довідки, які підтверджують стаж роботи позивача в Українському науково-дослідному інституті картопляного господарства, мають бути прийняті пенсійним органом. За викладених обставин, відмова у зарахуванні позивачці до страхового стажу періоду роботи з 23.07.1981 р. по 30.08.1981 р., з 21.06.1982 р. по 30.08.1982 р. та з 01.07.1980 р. по 01.09.1980 р. є протиправною.
Також, суд з`ясував, що згідно з довідкою від 29.10.2021 р. №63, виданої Санкт-Петербурзьким державним бюджетним професійним освітнім закладом «Художньо-професійний ліцей Санкт-Петербурга імені Карла Фаберже», позивачка працювала на таких посадах: вахтер – з 01.03.2011 р. по 31.08.2018 р., прибиральник службових приміщень – з 01.09.2018 р. по 30.09.2020 р.
Суд дійшов висновку, що до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України №1328 від 29.11.2022 року Україна, як держава - учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року.
Таким чином, суд вказав, що період роботи позивачки в Санкт-Петербурзькому державному бюджетному професійному освітньому закладі «Художньо-професійний ліцей Санкт-Петербурга імені Карла Фаберже» з 01.03.2011 р. по 30.09.2020 р., що підтверджений довідкою від 29.10.2021 р. №63, має бути зарахований до страхового стажу позивача.
На підставі викладеного суд дійшов до висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії від 08.04.2025 р. №104450011760 та необхідність його скасування.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року у справі № 160/21397/25 виправлено описку допущену в тексті рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.01.2026 у справі 160/21397/25, зазначено по всьому тексту рішення вірне найменування відповідача, а саме "Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області" у відповідних відмінках.
Не погодившись з рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 січня 2026 року у справі № 160/21397/25, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, що позивачці правомірно відмовлено у призначенні пенсії, адже її страховий стаж складає лише 16 років, однак для призначення позивачці пенсії необхідний страховий стаж – 23 роки. Зауважує, що позивачці правомірно відмовлено у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи згідно довідок від 11.03.2024 №74 та №76, адже вони потребують перевірки. Наполягає, що позивачці також правомірно не зараховано період роботи до страхового стажу згідно довідки №63, адже з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивачка 31.03.2025 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії від 08.04.2025 р. №104450011760 у призначенні пенсії позивачці відмовлено, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу – 23 роки. Вказано, що страховий стаж становить 19 років 02 місяці 27 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано: періоди роботи на території російської федерації з 01.03.2011 р. по 30.09.2020 р. у зв`язку із припиненням з 01.01.2023 р. росією участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 р.; періоди роботи з 23.07.1981 р. по 30.08.1981 р., з 21.06.1982 р. по 30.08.1982 р. та період з 01.07.1980 р. по 01.09.1980 р., оскільки в довідках від 11.03.2024 р. № 76 та № 74 відсутні накази про звільнення, довідки потребують перевірки, оскільки в трудовій книжці відсутні дані періоди. Станом на 01.01.1993 р. період роботи (проживання) у зоні посиленого радіологічного контролю становить 4 роки 4 місяці 21 день. До періодів проживання у зоні посиленого радіологічного контролю не зараховано: період навчання з 26.04.1986 р. по 30.06.1988 р. у Київському інституті народного господарства період роботи з 05.08.1988 р. по 14.09.1988 р. у Немирівському фінансовому відділі. 
Вважаючи протиправним рішення пенсійного органу, позивачка звернулась до суду за захистом своїх прав.
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.
Згідно ст. 24 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Частиною 4 ст. 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до ст.62 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, до заяви про призначення пенсії за віком документи, зокрема: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного стажу роботи). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).
Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з пунктом 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пенсійне забезпечення, необхідне надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації.
Як правильно дослідив суд першої інстанції, довідками від 11.03.2024 р. № 74 та № 76, виданими Інститутом картоплярства Національної академії аграрних наук України, підтверджено, що позивачка працювала в Українському науково-дослідному інституті картопляного господарства на посаді лаборанта з 01.07.1980 р. по 01.09.1980 р., також на посаді різноробочої в лабораторії закритих районів з 23.07.1981 р. по 30.08.1981 р., та в лабораторії насінництва в закритих районах з 21.06.1982 р. по 30.08.1982 р.
Стосовно аргументів пенсійного органу щодо змісту довідок, колегія суддів зауважує, що відповідно до статті 44 Закону № 1058 органи пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Колегія суддів з`ясувала, що матеріали справи не містять доказів реалізації пенсійними органами їх права щодо перевірки обґрунтованості та достовірності довідок від 11.03.2024 р. № 74 та № 76 згідно ст. 44 Закону №1058. Апеляційний суд зауважує, що відсутність реалізації пенсійним органом його права на перевірку відомостей довідки не може слугувати умовою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Також, суд першої інстанції вірно дослідив, що згідно з довідкою від 29.10.2021 р. №63, яку видано Санкт-Петербурзьким державним бюджетним професійним освітнім закладом «Художньо-професійний ліцей Санкт-Петербурга імені Карла Фаберже», позивачка працювала на таких посадах: вахтер – з 01.03.2011 р. по 31.08.2018 р., прибиральник службових приміщень – з 01.09.2018 р. по 30.09.2020 р.
Апеляційний суд звертає увагу, що 13.03.1992 набула чинності Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, відповідно до статті 1 якої пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць Угоди здійснюються згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають.
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.6 Угоди для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою. Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.
При цьому, відповідно до пункту 2 статті 13 названої Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.
Отже, припинення участі російської федерації в Угоді, так само, як і постанова Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення», не є підставою для відмови в обчисленні стажу роботи позивача, адже такий стаж ним набутий до ухвалення відповідних рішень.
Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що до страхового стажу позивачки підлягають зарахуванню періоди роботи з 23.07.1981 р. по 30.08.1981 р., з 21.06.1982 р. по 30.08.1982 р., з 01.07.1980 р. по 01.09.1980 р. та з 01.03.2011 р. по 30.09.2020 р. Доводи апеляційної скарги цей висновок суду не спростовують.
Відтак, апеляційний суд дійшов висновку, що пенсійним органом не здійснено належний розрахунок стажу позивачки, а отже рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії від 08.04.2025 р. №104450011760 є протиправним та підлягає скасуванню.
Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, аргументи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Передбачені ст.317 КАС України підстави для зміни або скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 січня 2026 року у справі № 160/21397/25 – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 18.05.2026

Головуючий - суддя Я.В. Семененко 

суддя І.Ю. Добродняк 

суддя А.В. Суховаров