Р І Ш Е Н Н Я (заочне)
Іменем України
 	610/1629/25 2/610/193/2026 28 квітня 2026 року	

Балаклійський районний суд Харківської області у складі: 

судді: Стригуненка В.М. 
за участю
секретаря: Ворони І.О.,

розглянувши в місті Балаклія Ізюмського району Харківської області у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "БАЛЦЕМ" про стягнення заборгованості по заробітній платі, 

в с т а н о в и в:

Позивач просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі за період з 01.10.2021 по 31.12.2021 у сумі 43362,04 грн та середній заробіток за весь період затримки розрахунку (вимушений прогул) за період з 01.01.2022 по 30.06.2022 у сумі 118042,76 грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що з 14.06.2000 вона працювала у ПрАТ "БАЛЦЕМ". З жовтня 2021 до моменту звільнення заробітну плату їй виплачено не було, внаслідок чого утворилась заборгованість з її виплати, а також не проведено повного розрахунку при звільнені, а саме: не виплачено заробітну плату та компенсацію за невикористану відпустку. Останнього разу заробітна плата була виплачена позивачу за вересень 2021 року. Не зважаючи на її неодноразові звернення до відповідача з цього приводу, вказану заборгованість їй виплачено не було, а також не видано довідки про розмір заборгованості та розмір середньої заробітної плати, тому вона змушена звернутись до суду з цим позовом (а.с. 1-3).

Позивач надала письмову заяву про підтримку позову, просила справу розглянути за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с. 44).
Відповідач про час і місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом надсилання судової повістки, копії позовної заяви з доданими до неї документами до його електронного кабінету, про що свідчать довідки про доставку електронного документа 19.01.2026, 23.02.2026 та 17.04.2026 (а.с. 33, 41, 62), а також повідомлявся за місцезнаходженням юридичної особи (а.с. 42-43), однак в судове засідання їх представник не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, поважності неявки не убачається.
Тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів і зважаючи на вжиті заходи для забезпечення участі відповідача у розгляді справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини.

Як вбачається із трудової книжки НОМЕР_1 , заповненої 29.02.2000, на підставі наказу № 207 від 12.06.2000 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була прийнята до ВАТ "БАЛЦЕМ" креслярем у відділ головного конструктора з 14.06.2000, після чого постійно переводилась на різні посади, останній раз 12.02.2018 була переведена начальником управління персоналу і господарської діяльності (а.с. 7-10).
Також з трудової книжки вбачається, що 24.04.2009 ВАТ "Балцем" перейменовано у відкрите акціонерне товариство "ЄВРОЦЕМЕНТ УКРАЇНА" на підставі наказу від 2/9 від 24.04.2009; 24.05.2011 ВАТ "ЄВРОЦЕМЕНТ-УКРАЇНА" перейменовано в публічне акціонерне товариство "ЄВРОЦЕМЕНТ-УКРАЇНА" на підставі наказу від 24.05.2011 № П-710/11; 28.04.2017 ПАТ "ЄВРОЦЕМЕНТ-УКРАЇНА" перейменовано в приватне акціонерне товариство "ЄВРОЦЕМЕНТ-УКРАЇНА"; 26.04.2019 ПрАТ "ЄВРОЦЕМЕНТ-УКРАЇНА" перейменовано в приватне акціонерне товариство "БАЛЦЕМ".
Відомостей про припинення трудових відносин позивача з ПрАТ "БАЛЦЕМ" трудова книжка не містить.
Разом з цим, з трудової книжки встановлено, що 20.02.2025 позивача було взято на облік Балаклійсько-Барвінківським управлінням Ізюмською філії Харківського обласного центру зайнятості, розпочато виплату допомоги по безробіттю. На вказаному обліку позивач перебувала до 03.03.2025.
03.03.2025 ОСОБА_1  була прийнята до КП "Балаклійський водоканал" Балаклійської міської ради Харківської області.

18.09.1999 позивач уклала шлюб з ОСОБА_3 та змінила прізвище з " ОСОБА_4 " на " ОСОБА_5 " (а.с. 11-12).

Наказом від 24.03.2022 було призупинено дію трудових договорів з працівниками ПрАТ "БАЛЦЕМ", відповідно до додатку 1, в тому числі щодо ОСОБА_1 , з 24.03.2022 до можливості виконувати роботи, але не пізніше дня припинення або скасування воєнного стану (а.с. 56-58).

17.02.2025 ОСОБА_1 написала заяву про припинення її трудового договору з ПрАТ "БАЛЦЕМ" з 18.02.2025 на підставі ст. 38 КЗпП України (а.с. 47, 48).

Відповідно до індивідуальних відомостей Пенсійного фонду України про застраховану особу ОСОБА_1 , сформованих 09.11.2024 та 13.05.2025, їй ПрАТ "БАЛЦЕМ" було нараховано заробітну плату: за жовтень 2021 року – 10950,94 грн, за листопад 2021 року – 21843,51 грн, за грудень 2021 року – 21071,43 грн. З січня 2022 року заробітна плата ПрАТ "БАЛЦЕМ" позивачу не нараховувалася(а.с. 18, 49-50).

З виписок по особовим рахункам ОСОБА_1  за період з 04.01.2021 до 31.12.2021 (ПАТ "МТБ БАНК"), з 04.01.2022 до 30.12.2022 убачається, що востаннє зарахування заробітної плати від ПрАТ "БАЛЦЕМ" було здійснено 12.10.2021 на підставі відомості № 509 від 12.10.2021 із зазначенням призначення: заробітна плата за серпень 2021 року у сумі 16647,75 грн (а.с. 51-54, 55).

02.05.2025 ОСОБА_1 зверталась до ПрАТ "БАЛЦЕМ" із заявою про виплату нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, грошової компенсації за всі дні невикористаної відпустки, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації за час затримки у виплаті середньої заробітної плати з урахуванням індексу зростання цін, а також видачу довідки про суму заборгованості по заробітній платі та інших документів (а.с. 13-14). Зазначена заява не була отримана ПрАТ "БАЛЦЕМ", відправлення повернуто за закінченням встановленого терміну зберігання 25.12.2024 (а.с. 15-17).

Судом вживались заходи щодо витребування у відповідача довідки про загальну суму заборгованості по виплаті заробітної плати, довідки про середній заробіток (середньоденний та середньомісячний), однак ухвала суду від 23.02.2026 відповідачем не виконана, не зважаючи на її отримання в електронному кабінеті 25.02.2026 (а.с. 36, 37).

Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (ст. 43 Конституції України). Працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору(ст. 21 Закону України "Про оплату праці").
Оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку; своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їхньої черговості (ст. 97 Кодексу законів про працю (КЗпП України), ст. 15 і 24 Закону України "Про оплату праці").
Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується до початку відпустки, якщо інше не передбачено трудовим або колективним договором(ст. 115 КЗпП України; ст. 24 Закону України "Про оплату праці").
Затримка виплати заробітної плати навіть на один і більше днів є порушенням строків виплати згідно зі ст. 241-1 КЗпП України.
Згідно ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Частиною першою статті 94 КЗпП України, приписи якої кореспондуються з частиною першою статті 1 Закону України "Про оплату праці", визначено, що заробітна плата – це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Таким чином, заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).
Структура заробітної плати визначена статтею 2 Закону України "Про оплату праці", за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми, належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; в разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженою ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Середній заробіток працівника визначається за правилами, передбаченими Порядком обчислення заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі Порядок).
Пунктом 2 Порядку передбачено, що у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.
Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати (пункт 5 Порядку).
За змістом пункту 8 Порядку (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадиться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

За період жовтня – грудень 2021 року ОСОБА_1 було нараховано заробітну плату в загальній сумі 53865,88гривень.
Водночас суду не надано будь-яких доказів виплати позивачу нарахованої заробітної плати у зазначеному розміру (з вирахуванням утриманих податків та обов`язкових платежів).

Таким чином, матеріалами справи підтверджено порушення трудових прав ОСОБА_1 , з якою під час звільнення не було проведено повного розрахунку.

Суд погоджується з доводами позивача, що відповідач не виконав вимоги чинного законодавства та у день звільнення не здійснив відповідні виплати, внаслідок чого позивач має право на відшкодування середнього заробітку за весь час затримки. Доказів відсутності вини відповідача у несвоєчасній виплаті остаточного розрахунку з позивачем при звільненні суду не надано.

Враховуючи те, що повного розрахунку з позивачем в день звільнення проведено не було, тому в силу наведених вище норм статей 116, 117 КЗпП України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми нарахованої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Розрахунки позивача, наведені в позові, щодо її середньоденної заробітної плати, яка становить 975,56 гривень, відповідають положенням Порядку обчислення заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, однак приведений нею розрахунок не є коректним, оскільки середньоденна заробітна плата становить 975,34 грн (заробітна плата за листопад 21843,51 + заробітна плата за грудень 21071,43 = 42914,94 грн / 44 робочі дні).

Тому суд не повністю погоджується з наведеним позивачем розрахунком середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні, який становить 118042,76 гривні, та приводить свій розрахунок, який становить 118016,14 гривень (975,34 гривень - середньоденна заробітна плата х 121 кількість робочих днів затримки за шість місяців станом на червень 2022 року).

Відповідачем не надано жодного документу, який би спростовував розрахунок середньоденної заробітної плати у вказаному розмірі, в тому числі наданий позивачем.

Разом з цим, нормами п. 171.1 ст. 171 та 14.1.180 ст. 14 Податкового Кодексу України та ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" врегульовано порядок утримання податків з будь-яких виплат на користь громадян України, і суди не є суб`єктами, уповноваженими надавати тлумачення вимог чинного законодавства.
Згідно з п. 171.1 ст. 171 Податкового кодексу України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.
При цьому, відповідно до підпункту 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст. 167 ЦПК України.
Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.
У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі № 9901/407/19 зроблено наступні висновки: суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як заборгованість із заробітної плати та/або середній заробіток за час вимушеного прогулу, обчислюється без віднімання сум податків і зборів. Податки і збори із присудженої за рішенням суду суми заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із цієї суми при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума зменшується на суму податків і зборів. При цьому відрахування податків і обов`язкових платежів із середнього заробітку за час вимушеного прогулу не погіршує становище працівника, якого поновлено на роботі, оскільки за цей період у разі перебування на посаді працівник отримував би заробітну плату, із якої також відраховувались би податки і збори.

Системний аналіз наведених норм та правових позицій Великої Палати Верховного Суду дає підстави для висновку, що сума, присуджена до стягнення за рішенням суду, зазначається без віднімання сум податків і зборів. Останні підлягають нарахуванню роботодавцем під час виконання відповідного судового рішення, унаслідок чого виплачена працівнику сума зменшується на суму податків і зборів.

Враховуючи викладене, суд відповідно до загальних принципів цивільного законодавства вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам даної справи, які мають значення та наведеним вище критеріям, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивача виплат у розмірі: 53865,88гривень – заборгованість по заробітній платі, 118016,14 гривень - середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Внаслідок часткового задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України,

у х в а л и в:

1)Позов задовольнити частково. 

2)Стягнути з Приватного акціонерного товариства "БАЛЦЕМ"на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) заборгованість по заробітній платі за період роботи з 01.10.2021 до 31.12.2021 у сумі 53865,88 гривень з одночасним відрахуванням (утриманням) податку та інших обов`язкових платежів в день здійснення виплати.

3)Стягнути з Приватного акціонерного товариства "БАЛЦЕМ"на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 118016,14 гривень з одночасним відрахуванням (утриманням) податку та інших обов`язкових платежів в день здійснення виплати.

4)В іншій частині позову відмовити.

5)Стягнути з Приватного акціонерного товариства "БАЛЦЕМ"на користь держави 1718,82 гривень судового збору.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. 
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 .
Відповідач: Приватне акціонерне товариство "БАЛЦЕМ", місцезнаходження: 64207, Харківська область, Ізюмський район, м. Балаклія, вул. Цемзаводьке Шосе, буд. 3, код ЄДРПОУ 00293060.

Суддя Стригуненко В.М.