ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2026 р.  м. Київ Справа № 911/2484/25 
Господарський суд Київської області у складі судді Сокуренко Л.В., за участю секретаря судового засідання Друккера Д.Д., дослідивши матеріали справи
За позовом керівника Броварської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі:
1) Міністерства освіти і науки України
2) Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області
до 1) Державного навчального закладу «Березанський професійний аграрний ліцей»
2) Приватного підприємства «СОРТ»
про визнання недійсним договору та зобов`язання звільнити земельну ділянку
Учасники судового процесу:
прокурор: Буковчаник Є.І.;
від позивача-1: не з`явився;
від позивача-2: Мороз С.В.;
від відповідача-1: не з`явився;
від відповідача-2: Герасименко В.М.;
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Керівник Броварської окружної прокуратури Київської області звернувся до Господарського суду Київської області з позовною заявою в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України та Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області до Державного навчального закладу «Березанський професійний аграрний ліцей» та Приватного підприємства «СОРТ», в якій просить суд:
- визнати недійсним договір про надання послуг № 71 від 13.05.2025, який укладений між Державним навчальним закладом «Березанський професійний аграрний ліцей» та Приватним підприємством «СОРТ»;
- зобов`язати Приватне підприємство «СОРТ» звільнити частину земельної ділянки площею 63 га, а саме: в сукупності площі ріллі кожної земельної ділянки з кадастровим номером 3210400000:04:011:0002 загальною площею 39, 0016 га та з кадастровим номером 3210400000:05:010:0001 загальною площею 42, 8297 га, що розташовані в межах населеного пункту м. Березань, Броварського району, Київської області.
В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що договір про надання послуг № 71 від 13.05.2025, який укладений між Державним навчальним закладом «Березанський професійний аграрний ліцей» та Приватним підприємством «СОРТ», не є договором про надання послуг, а є прихованим договором оренди землі, яким фактично надано ПП «СОРТ» для обробітку земельну ділянку площею 63 га, що зазначена в укладеному договорі як рілля, зміст договору про надання послуг суперечить вимогам Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України, Закону України «Про оренду землі», Закону України «Про освіту», укладений не уповноваженою на те особою та не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, а тому підлягає визнанню недійсним на підставі ст. 203, 215, 235 ЦК України.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 07.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 911/2484/25. Призначено підготовче засідання у справі на 10.09.2025.
12.08.2025 до суду через систему «Електронний суд» від Міністерства освіти і науки України надійшли додаткові пояснення у справі, в яких Міністерство вважало, що правова природа спірного договору про надання послуг № 71 від 13.05.2025, укладеного між відповідачами, обумовлює його змішаний формат із елементами договору про спільну діяльність та договору оренди земельної ділянки. Міністерство вказало, ДНЗ «Березанський професійний аграрний ліцей» є самостійною юридичною особою, спірний договір укладено самостійними суб`єктами господарської діяльності, договір є відплатним, однак зауважило, що Міністерство не погоджувало укладання спірного договору та вважало, що безстрокове (постійне) право користування земельними ділянками, які надані навчальному закладу, обумовлюють його обов?язок їх використання за цільовим призначенням з дотриманням чинного законодавства. З огляду на сформовані прокурором позовні вимоги, Міністерство посилалось на необхідність дослідження умов спірного договору та спірних відносин, за якими (в результаті яких) б земельні ділянки передавались до ПП «СОРТ». Міносвіти підтримало позовні вимоги та просило здійснювати розгляд справи за відсутності його у зв?язку із значною завантаженістю Міністерства. 
19.08.2025 до суду від ПП «СОРТ» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач з позовними вимогами прокурора не погодися в повному обсязі, вважаючи, що зміст позовної заяви не містить переконливих тверджень на підтвердження правомірності позиції прокурора, не наведено достатніх аргументів та доказів на підтвердження законності заявлених позовних вимог, а матеріали справи не містять доказів на підтвердження викладених у позовній заяві обставин справи. Узагальнені доводи та аргументи ПП «СОРТ» зводяться до наступного:
- за умовами договору № 71 ДНЗ «Березанський ПАЛ» доручило ПП «СОРТ» виконати роботи на земельній ділянці 63 га, що перебуває у замовника у постійному користуванні, тобто фактично лише надало доступ до землі для виконання обумовлених договором сільськогосподарських робіт, а в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про вчинення сторонами дій, спрямованих на фактичну передачу земельної ділянки ПП «СОРТ» в користування (оренду) з ціллю використання властивостей землі на користь останнього. Права та обов`язки обох сторін договору № 71 не відповідають правам та обов`язкам орендаря та орендодавця, визначеним ст. 24, 25 Закону України «Про оренду землі»;
- договір № 71 не містить умов, притаманних договору оренди землі – кадастрового номеру об`єкта оренди, орендної плати із зазначенням розміру індексації, способу та умов розрахунків, строки та порядок внесення орендної плати, відповідальності за її несвоєчасну плату тощо; жодним пунктом договору не встановлено розмір та порядок виплати ПП «СОРТ» навчальному закладу гарантованого рівня доходу, який визначений за 1 га землі. Натомість договір № 71 є договором надання послуг (підряду) та має всі притаманні саме йому істотні умови, визначені ст. 180 ГК України. На думку відповідача, з позовної заяви не вбачається правових наслідків договору оренди землі, зокрема для ДНЗ «Березанський професійний аграрний ліцей» отримання безпосередньої плати за надану в користування земельну ділянку площею 63 га, від ПП «СОРТ», а для ПП «СОРТ» використання цієї земельної ділянки з ціллю отримання прибутку від вирощування врожаю, оскільки увесь вирощений врожай залишається в розпорядженні навчального закладу. Тобто, як зазначив відповідач, замовник залишає в своєму користуванні всю надану та отриману послугу по договору № 71, а виконавець отримує кошти за надані послуги по вирощуванню сільськогосподарської продукції (кукурудзи), які безпосередньо визначені в специфікації, що є невід`ємною частиною договору № 71. З огляду на вказане, відповідач вважає, що прокурором у позовній заяві не зазначено фактичні обставини та не надано докази на підтвердження виникнення між відповідачами орендних правовідносин;
- ПП «СОРТ» не сплачувало ДНЗ «Березанський ПАЛ» будь-яких грошових коштів за користування земельною ділянкою та не набуло прав землекористувача земельною ділянкою площею 63 га; у договорі № 71 тільки визначена ціна роботи, яка включає відшкодування витрат виконавця та плату за виконану роботу.
- зі змісту визначених договором № 71 обов`язків та дій сторін при їх виконанні не вбачається наміру передати земельну ділянку площею 63 га в оренду ПП «СОРТ», як і посіви та майбутній врожай. Право користування землею не переходило від постійного користувача, а ПП «СОРТ» не набувало права утримувати земельні ділянки площею 63 га у себе, захищати своє право володіння від власника землі тощо, оскільки земельні ділянки належать на праві постійного користування відповідачу-1, який володіє і користується ними. Саме ДНЗ «Березанський ПАЛ» фактично використовує у своїй господарський діяльності спірні земельні ділянки та отримує від цього їх корисні властивості. ДНЗ «Березанський ПАЛ», підписавши акт № 1 прийняття виконаних робіт, став набувачем результатів робіт, які були виконані силами виконавця з використанням його матеріалів і став власником посіяної агрокультури, тобто біологічних активів. Отже, саме навчальний заклад є особою, яка використовує властивості земельних ділянок, та безпосередньо самостійно розпоряджається своєю власністю – урожаєм кукурудзи. Відповідач твердить, що укладений договір про надання послуг № 71 відповідає волевиявленню сторін та виконується сторонами відповідно до взятих договірних зобов`язань;
- договір № 71 не передбачає будь-яких умов щодо передачі земельної ділянки у користування, як і будь-яких умов на виникнення у виконавця права власності на біомасу (кукурудзу на полі) чи вже зібраний врожай кукурудзи, біологічні активи на земельній ділянці площею 63 га, як і врожай залишаються власністю ДНЗ «Березанський ПАЛ». Договірні зобов`язання сторін щодо того, що власником вирощеної сільськогосподарської продукції за певних умов буде ПП «СОРТ» відсутні, договір не передбачає умов, за яких отримання прибутку від зібраного урожаю кукурудзи отримує ПП «СОРТ», як і реалізацію вирощеного врожаю виконавцем. Отже, корисні властивості земельної ділянки площею 63 га з моменту її обробітку до моменту збору врожаю та його передачі замовнику належали ДНЗ «Березанський ПАЛ», в т.ч. і після передачі йому врожаю. Прокурором не доведено, що ПП «СОРТ» як виконавець на певному етапі виконання робіт є тимчасовим чи постійним власником біологічних актів чи врожаю на земельній ділянці площею 63 га;
- поетапне виконанні робіт узгоджено сторонами в календарному плані, який є невід`ємною частиною договору № 71, а згідно з актом № 1 від 01.07.2025 вже відбулась приймання-передача частини обумовлених робіт по договору, який за своєю формою, змістом і реквізитами відповідає первинному документу та вимогам ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Зауважив, що перелічені в акті виконаних робіт № 1 від 01.07.2025 послуги по вирощуванню сільськогосподарської продукції надані згідно графіка виконання сільськогосподарських робіт;
- для ПП «СОРТ» виконання робіт із вирощування сільськогосподарської продукції за договором надання послуг є операція з постачання послуг, яка підлягає оподаткуванню відповідно до норм Податкового кодексу України, вимоги якого відповідач-2 виконав, склавши та зареєструвавши податкову накладну до акта виконаних робіт № 1 на суму 191 072, 07 грн з ПДВ;
- ДНЗ «Березанський ПАЛ» як користувач земельної ділянки загальною площею 63 га не може її обробляти самостійно, оскільки не має необхідної техніки та працівників, у зв`язку із чим звернувся до ПП «СОРТ», яке має ресурси для надання таких послуг. Чинне законодавство та внутрішні розпорядчі документи не містять обмежень на укладання директором ДНЗ договорів підряду та договорів про надання послуг самостійно, без відповідного погодження Міністерства освіти і науки України, окрім укладання договору оренди земельної ділянки. Оспорюваний договір укладений в межах господарської діяльності ДНЗ «Березанський ПАЛ», земельні ділянки якого перебувають в постійному користуванні ліцею та не вибували з його користування;
- позовна вимога про зобов`язання ПП «СОРТ» повернути земельну ділянку площею 63 га не підлягає задоволенню, оскільки прокурором не доведено, що спірна земельна ділянка площею 63 га була передана ПП «СОРТ» і знаходиться в його користуванні та володінні.
Отже, відповідач стверджує про те, що аналіз умов оспорюваного договору № 71 дає підстави для висновку, що договірні відносини, які виникли між сторонами, не мають ознак, притаманних відносинам у сфері оренди землі, оскільки оспорюваний договір не містить умов щодо передачі ПП «СОРТ» земельної ділянки за плату, не містить ознак передачі ПП «СОРТ» права власності на біологічні активи, розміщені на земельній ділянці площею 63 га, не містить ознак передачі права власності на урожай (зібране насіння кукурудзи) ПП «СОРТ» та не передбачає як договірних обов`язків виконавця з використання земельної ділянки площею 63 га, як і договірних обов`язків щодо її повернення користувачу.
Таким чином, відповідач вважає, що оспорюваний договір № 71 не містить ознак, притаманних договору оренди землі, договір відповідає вимогам законодавства щодо договору надання послуг (підряду) та його не вчинено з метою приховати інший правочин (договір оренди землі). у зв`язку із чим відповідач вважає, що відсутні фактичні і правові підстави для застосування норм ст. 203, 215, 235 ЦК України у спірних правовідносинах.
З урахуванням усього зазначеного вище, ПП «СОРТ» просить суд у задоволенні позовних вимог прокурора відмовити в повному обсязі.
28.08.2025 до суду від ДНЗ «Березанський професійний аграрний ліцей» надійшов відзив на позовну заяву.
01.09.2025 до суду від прокуратури надійшла відповідь на відзив, в якому, серед іншого, прокурор посилався на те, що договір про надання послуг, пов`язаних з виробництвом сільськогосподарської продукції в даному випадку слід розуміти в контексті договору про спільну діяльність, а наявна різниця в видах економічної діяльності відповідачів, відмінність мети їх діяльності, закріплених в статутних документах, виключає можливість діяти для досягнення спільної мети в контексті положень ст. 1130 ЦК України.
02.09.2025 до суду від ПП «СОРТ» надійшли заперечення на відповідь на відзив прокурора, в яких відповідач, заперечуючи проти доводів прокурора про наявність в укладеному між відповідачами договорі ознак договору про спільну діяльність зазначив, що отримання спільного прибутку, його розподіл між ПП «СОРТ» та ДНЗ «Березанський ПАЛ» для отримання кожним певної частки сільськогосподарської продукції в натуральній формі не вбачається з умов договору № 71, як і не вбачається отримання сторонами договору № 71 прибутку в грошових частках від реалізації отриманої продукції.
10.09.2025 у підготовче засідання з`явились прокурор та представник відповідача-2 та надали усні пояснення по справі. Представники інших сторін у підготовче засідання не з`явились, про дату та час підготовчого засідання були повідомлені належним чином.
Суд протокольно прийняв письмові пояснення позивача-1, відзив відповідача-2, відповідь на відзив прокурора, а також заперечення відповідача-2 до розгляду та долучив їх до матеріалів справи.
Разом з цим, суд протокольно відповідно до ч. 6, ст. 6, ч. 10 ст. 165, ч. 4 ст. 170 та ч. 2 ст. 178 ГПК України залишив відзив відповідача-1 без розгляду у зв`язку із тим, що вказаний відзив подано особою, яка відповідно до ч. 6 ст. 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.09.2025 відкладено підготовче засідання у справі № 911/2484/25 на 08.10.2025, про що занесено до протоколу підготовчого засідання.
З метою повідомлення сторін про дату та час наступного підготовчого засідання, судом було складено ухвалу-повідомлення від 10.09.2025 та направлено останню сторонам.
02.10.2025 до суду від ДНЗ «Березанський професійний аграрний ліцей» надійшли додаткові пояснення по справі, в яких навчальний заклад зазначив, що групи по професіям, пов`язаним із виробництвом зернових культур (тракторист-машиніст, робітник із землеробства) в професійному ліцеї не утворювалися а ні з 01.09.2024, а ні з 01.09. 2025 за обставинами відсутності бажаючих опанувати даний фах. Також навчальний заклад повідомив про наявність застарілої техніки, яка складає навчально-матеріальну базу, та яка потребує необхідного ремонту. Разом з цим відповідач вказав, що кошти, які отримуються від реалізації вирощеної сільськогосподарської продукції використовуються виключно на удосконалення та покращення матеріально-технічної бази ліцею.
02.10.2025 до суду від ПП «СОРТ» також надійшли додаткові пояснення по справі, в яких відповідач зауважив, що з огляду на відсутність в 2025 році бажаючих опанувати професії тракторист-машиніст, робітник із землеробства, а також у зв`язку з наявністю в начальному закладні застарілої техніки, що унеможливлює її використання, сторони уклали оспорюваний договір № 71 без поєднання з навчально-виробничою діяльністю ліцею при підготовці фахівців робітничих професій за напрямами тракторист-машиніст, робітник із землеробства з огляду на відсутність навчальних груп по зазначеним професіям.
02.10.2025 до суду від ДНЗ «Березанський професійний аграрний ліцей» надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача-1, а також заява щодо надання інформації та приєднання наданих матеріалів до матеріалів справи та допуску до правосуддя, в якій відподіач-1 повідомив про наявність у нього зареєстрованого електронного кабінету та просив суд доєднати до матеріалів справи всі подані відповідачем-1 документи.
08.10.2025 у підготовче засідання з`явились прокурор та представник відповідача-2 та надали усні пояснення по справі. Представники інших сторін у підготовче засідання не з`явились, про дату та час підготовчого засідання були повідомлені належним чином.
Суд протокольно прийняв додаткові пояснення відповідачів до розгляду та долучив їх до матеріалів справи. Разом з цим суд протокольно відмовив у задоволенні заяви відповідача-1 щодо надання інформації та приєднання наданих матеріалів до матеріалів справи та допуску до правосуддя в частині доєднання до матеріалів справи всіх поданих відповідачем-1 документів, оскільки в попередньому підготовчому засідання судом було протокольно залишено відзив відповідача-1 без розгляду у зв`язку із тим, що вказаний відзив подано особою, яка відповідно до ч. 6 ст. 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 08.10.2025 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання у справі № 911/2484/25 на 29.10.2025, про що занесено до протоколу підготовчого засідання.
З метою повідомлення сторін про дату та час наступного підготовчого засідання, судом було складено ухвалу-повідомлення від 08.10.2025 та направлено останню сторонам.
21.10.2025 до суду від ПП «СОРТ» надійшли додаткові пояснення щодо повного виконання договору № 71, до яких долучені докази виконання сторонами договору про надання послуг № 71 від 13.05.2025, який укладений між відповідачами.
28.10.2025 до суду через систему «Електронний суд» від прокурора Химинець О.О. надійшли заперечення на додаткові пояснення ДНЗ «Березанський професійний аграрний ліцей».
28.10.2025 до суду від прокуратури надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
29.10.2025 у підготовче засідання з`явився представник відповідача-2 та надав усні пояснення по справі. Представники інших сторін у підготовче засідання не з`явились, про дату та час підготовчого засідання були повідомлені належним чином.
Суд протокольно прийняв додаткові пояснення відповідача-2 щодо повного виконання договору № 71 разом з долученими до них доказами до розгляду та долучив до матеріалів справи; заперечення прокурора Химинець О.О. на додаткові пояснення ДНЗ «Березанський професійний аграрний ліцей» будуть розглянуті в наступному підготовчому засіданні.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.10.2025 відкладено підготовче засідання у справі № 911/2484/25 на 10.12.2025, про що занесено до протоколу підготовчого засідання.
З метою повідомлення сторін про дату та час наступного підготовчого засідання, судом було складено ухвалу-повідомлення від 29.10.2025 та направлено останню сторонам.
30.10.2025 до суду від прокуратури надійшли заперечення на додаткові пояснення ДНЗ «Березанський професійний аграрний ліцей».
Судове засідання у справі № 911/2484/25, призначене на 10.12.2025, не відбулось у зв`язку із перебуванням судді Сокуренко Л.В. з 15.11.2025 до 27.02.2026 включно на лікарняному у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 02.03.2026 призначено підготовче засідання у справі № 911/2484/25 на 19.03.2026.
19.03.2026 у підготовче засідання з`явились прокурор та представник відповідача-2 та надали усні пояснення по справі. Представники інших сторін у підготовче засідання не з`явились, про дату та час підготовчого засідання були повідомлені належним чином.
Суд протокольно прийняв заперечення прокуратури на додаткові пояснення ДНЗ «Березанський професійний аграрний ліцей» до розгляду та долучив їх до матеріалів справи, а також протокольно залишив без розгляду заперечення прокурора на додаткові пояснення від 28.10.2025.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.03.2026 вирішено закрити підготовче провадження та призначити справу № 911/2484/25 до судового розгляду по суті на 09.04.2026, про що занесено до протоколу підготовчого засідання.
З метою повідомлення сторін про дату та час розгляду справи по суті, судом було складено ухвалу-повідомлення від 19.03.2026 та направлено останню сторонам.
09.04.2026 в судове засідання з`явились прокурор та представник відповідача-2. Представники інших сторін в судове засідання не з`явились, про дату та час підготовчого засідання були повідомлені належним чином.
Суд оголосив про відкриття розгляду справи по суті та про його початок. Прокурор та представник відповідача-2 виступили з вступними промовами.
Під час дослідження доказів судом на обговорення було поставлено питання щодо передачі ПП «СОРТ» зібраного врожаю кукурудзи ДНЗ «Березанський професійний аграрний ліцей». Представник відповідача-2 надав усні пояснення щодо вказаного питання та на підтвердження повідомлених обставин в судовому засіданні надав до суду копію акта приймання-передачі зерна від 01.10.2025, підписаного між відповідача. Суд протокольно прийняв вказаний доказ до розгляду та долучив його до матеріалів справи.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.04.2026 відкладено судове засідання у справі № 911/2484/25 на 21.05.2026, про що занесено до протоколу судового засідання.
З метою повідомлення сторін про дату та час наступного судового засідання, судом було складено ухвалу-повідомлення від 09.04.2026 та направлено останню сторонам.
09.04.2026 в судове засідання з`явились прокурор та представники позивача-2 та відповідача-2. Представники інших сторін в судове засідання не з`явились, про дату та час підготовчого засідання були повідомлені належним чином.
Прокурор надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримав та просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Представник позивача надав усні пояснення по суті спору, погодився з викладеними прокурором підставами позову, у зв`язку із чим позовні вимоги підтримав та просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
У свою чергу представник відповідача проти позовних вимог заперечував, не погодився із доводами, викладеними у позовній заяві, вважав, що прокурор належним чином не обґрунтував та не довів наявність фактичних та правових підстав для визнання договору про надання послуг № 71 від 13.05.2025, укладеного між відповідачами, недійсним на підставі ст. 203, 215, 235 ЦК України, у зв`язку із чим просив суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Щодо неявки представників сторін в судове засідання суд зазначає, що неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч. 1 ст. 202 ГПК України).
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Приймаючи до уваги, що учасники справи в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, однак про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином, а їх нез`явлення не перешкоджає розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників позивача-1 та відповідача-1. 
Згідно з ч. 1 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
За приписами ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» і ст. 4 ГПК України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами документів, ратифікованих законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.
Водночас ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.
У рішенні 15-рп/2004 від 02.11.2004 Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) визначено, що справедливість – одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом і засобах, що обираються для їх досягнення.
Значення принципів справедливості та добросовісності поширюється не тільки на сферу виконання зобов`язань, а і на сферу користування правами, тобто, такі засади здійснення судочинства виступають своєрідною межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав).
Одночасно, застосовуючи відповідно до ч. 1 ст. 11 ГПК України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).
Приймаючи до уваги, що учасники судового процесу скористалися наданими їм процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами.
В судовому засіданні 21.05.2026 судом на стадії ухвалення судового рішення оголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.
Частиною 5 ст. 240 ГПК України визначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене).
Відповідно до ч. 6 ст. 233 ГПК України, у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як на десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження – не більш як на п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд Київської області
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до змісту наведених у позовній заяві доводів прокурора, Броварською окружною прокуратурою під час опрацювання Публічної кадастрової карти України, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в рамках здійснення заходів представницької діяльності встановлені порушення вимог земельного законодавства при використанні Державним навчальним закладом «Березанський професійний аграрний ліцей» (далі – ДНЗ «Березанський ПАЛ», відповідач-1, навчальний заклад) земельної ділянки.
Відповідно до п. 1.1 Статуту ДНЗ «Березанський ПАЛ», затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України № 1055 від 14.07.2017, ДНЗ «Березанський ПАЛ» є підпорядкованим Міністерству освіти і науки України державним професійно-технічним навчальним закладом другого атестаційного рівня, що забезпечує реалізацію права громадян на здобуття професійно-технічної та повної загальної середньої освіти. Професійний ліцей здійснює підготовку робітників високого рівня кваліфікації, як правило, з числа випускників загальноосвітніх навчальних закладів на основі базової чи повної загальної середньої освіти, а також професійно-технічне навчання, перепідготовку, первинну професійну підготовку, загальноосвітню підготовку та підвищення кваліфікації працюючих робітників і незайнятого населення.
Згідно з п. 1.4 Статуту, головним завданням професійного ліцею є забезпечення права громадян України на професійне навчання відповідно до їх покликань, інтересів і здібностей та стану здоров`я з метою задоволення потреб економіки країни у кваліфікованих і конкурентоспроможних на ринку праці робітниках.
Відповідно до п. 1.5 Статуту, основними повноваженнями і напрямами діяльності професійного ліцею, серед іншого є: 1) організація навчально-виховного процесу, вибір форм та методів навчання; 2) навчально-виробнича, навчально-виховна, навчально-методична, фінансово-господарська та виробничо-комерційна діяльність; 3) розробка робочих навчальних планів з професій та робочих навчальних програм з навчальних предметів на основі типових навчальних планів і типових навчальних програм, визначення регіонального компоненту змісту професійно-технічної освіти, які затверджуються в установленому порядку: 12) матеріально-технічне забезпечення навчально-виховного процесу.
За змістом п. 1.6 Статуту, професійний ліцей надає платні освітні та інші послуги, визначені ліцеєм відповідно до Переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 796 від 27.08.2010, та пов`язані з його основною статутною діяльністю, у тому числі за видами економічної діяльності згідно з Національним класифікатором України ДК 009:2010 «Класифікація видів економічної діяльності», зокрема: вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (код КВЕД 01.11); оптова торгівля зерном, не переробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (код КВЕД 46.21). 
Професійний ліцей має землю у постійному користуванні, де розміщене навчальне господарство, яке здійснює господарську діяльність з виробництва продукції, що пов`язана з біологічними процесами її вирощування, призначеної для споживання в сирому і переробленому вигляді (сільськогосподарське виробництво), а також займається переробкою власної виробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.
Відповідно до п. 2.2 Статуту, професійний ліцей є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби, штамп, печатку із своїм найменуванням та із зображенням Державного Герба України. Професійний ліцей має право укладати цивільно-правові угоди.
Професійний ліцей несе відповідальність перед особою, державою, суспільством за виконання функцій і завдань, що покладені на нього, життя і здоров`я учнів, працівників навчального закладу під час навчально-виробничого та навчально-виховного процесів, за порушення їх прав та інше, що передбачено законодавством України (п. 2.3 Статуту).
Пунктом 2.6 Статуту передбачено, що з метою сприяння розвитку навчально-матеріальної та соціально-побутової бази, забезпечення професійно-практичної підготовки, вирішення соціальних та інших питань працівників, учнів, слухачів, професійний ліцей має право укладати договори, у тому числі із підприємствами, установами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання.
Професійний ліцей належить до сфери управління Міністерства освіти і науки України, місцевого органу управління професійно-технічною освітою відповідно до повноважень, визначених нормативно-правовими актами (п. 6.1. Статуту).
Згідно з пп. 6.2, 6.3 Статуту, керівництво діяльністю професійного ліцею здійснює директор, який зокрема: організовує навчально-виробничий, навчально-виховний процес, забезпечує створення необхідних умов для підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації робітників; діє від імені професійного ліцею; забезпечує збереження та ефективне використання за призначенням закріпленого за професійним ліцеєм майна відповідно до законодавства.
За змістом п. 7.1 Статуту, порядок фінансування та матеріально-технічного забезпечення професійного ліцею визначаються Бюджетним кодексом України, Законами України «Про освіту», «Про професійно-технічну освіту», «Про загальну середню освіту», іншими нормативно-правовими актами. Фінансування професійно-технічної підготовки робітників, соціальний захист учнів, слухачів, педагогічних працівників професійного ліцею, у межах обсягів державного та/або регіонального замовлення, здійснюється відповідно до законодавства. Професійний ліцей є неприбутковим закладом та користується податковими, митними та іншими пільгами згідно із законодавством.
Згідно з пп. 7.3, 7.4 Статуту, додаткові джерела фінансування професійного ліцею визначається Законами України «Про освіту», «Про професійно-технічну освіту», іншими нормативно-правовими актами. Додатковими джерелами фінансування, зокрема є: 3) доходи від реалізації продукції навчально-виробничих майстерень та надання інших послуг населенню; 4) доходи від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання в установленому законодавством порядку.
Для забезпечення підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації робітничих кадрів професійний ліцей використовує навчально-матеріальну базу та земельні ділянки відповідно до паспортів, технічної документації, актів на право постійного користування тощо. (п. 7.8. Статуту).
Майно професійного ліцею, у тому числі: навчально-виробничі, побутові, культурно-освітні, оздоровчі, спортивні будівлі та споруди, комунікації, обладнання, засоби навчання, транспортні засоби та інші об`єкти є об`єктами державної власності, що закріплені за професійним ліцеєм на праві оперативного управління. Функції управління майном, яке закріплено за професійним ліцеєм здійснює Міністерство освіти і науки України. Майно та земельні ділянки, закріплені за професійним ліцеєм, не можуть бути предметом застави, а також не підлягають вилученню або передачі у власність, а також оренду (суборенду) юридичним і фізичним особам без згоди Міністерства освіти і науки України, крім передбачених законодавством випадків (п. 7.9. Статуту).
Професійний ліцей несе відповідальність перед Міністерством освіти і науки України за збереження та використання за призначенням закріпленого за ним майна (п. 7.11 Статуту).
Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності ДНЗ «Березанський ПАЛ» є професійно-технічна освіта (основний) (код КВЕД 85.32); також іншими видами діяльності навчального закладу є, зокрема: вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (код КВЕД 01.11); змішане сільське господарство (код КВЕД 01.50); оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (код КВЕД 46.21).
Відповідно до державного акта на право постійного користування землею серії ЯЯ 152541 від 27.06.2006, виданого на підставі рішення Березанської міської ради № 532-41-IV від 28.12.2005 Державному навчальному закладу «Березанський ПАЛ» передано в постійне користування земельну ділянку площею 128, 2014 га за адресою: м. Березань, вул. Леніна, 34, із цільовим призначенням: землі навчального закладу (під майновим комплексом та землями для навчальних цілей).
У подальшому, в результаті поділу вказаної земельної ділянки, на підставі рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ДНЗ «Березанський ПАЛ» зареєстровано наступні земельні ділянки: - від 03.07.2023 № 68288072 на підставі вказаного вище державного акта зареєстровано право постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером 3210400000:04:011:0002 площею 39, 0016 га; - від 03.07.2023 № 68288000 зареєстровано право постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером 3210400000:05:007:0001 площею 46, 3701 га; - від 03.07.2023 № 68288146 зареєстровано право постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером 3210400000:05:010:0001 площею 42, 8297 га.
Зі змісту наявних в матеріалах справи інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №№ 419546124, 419545821, 419546502 від 25.03.2025 вбачається, що право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 3210400000:04:011:0002 площею 39, 0016 га, 3210400000:05:007:0001 площею 46, 3701 га, 3210400000:05:010:0001 площею 42, 8297 га з 29.06.2023 зареєстровано за Головним управлінням Держгеокадастру у м. Києві та Київській області (код ЄДРПОУ: 39817550) (далі – позивач-2).
Зазначеними вище інформаційними довідками за №№ 419546124, 419545821, 419546502 від 25.03.2025 також підтверджується державна реєстрація з 29.06.2023 за ДНЗ «Березанський ПАЛ» іншого речового права – права постійного користування земельними ділянками з кадастровими номерами 3210400000:04:011:0002 площею 39, 0016 га, 3210400000:05:007:0001 площею 46, 3701 га, 3210400000:05:010:0001 площею 42, 8297 га.
Відповідно до інформації, повідомленої Головним управлінням Держгеокадастру у м. Києві та Київській області у листі № 5728-25 від 27.06.2025, цільове призначення земельної ділянки, розташованої за адресою: Київська обл., м. Березань, вул. Шевченків шлях, 34, з кадастровим номером 3210400000:04:011:0002 площею 39,0016 га – для будівництва та обслуговування будівель закладів освіти; цільове призначення земельної ділянки, розташованої за адресою: Київська обл., м. Березань, вул. Шевченків шлях, 34, з кадастровим номером 3210400000:05:007:0001 площею 46, 3701 га – для дослідних і навчальних цілей; цільове призначення земельної ділянки, розташованої за адресою: Київська обл., м. Березань, вул. Шевченків шлях, 34, з кадастровим номером 3210400000:05:010:0001 площею 42, 8297 га – для дослідних і навчальних цілей.
13.05.2025 між ДНЗ «Березанський ПАЛ» (далі – замовник) та Приватним підприємством «СОРТ» (далі – виконавець, відповідач-2) укладено договір про надання послуг № 71 (далі – договір № 71), за змістом п. 1.1 якого виконавець зобов`язується, за завданням замовника, надати замовнику послуги у сільськогосподарському виробництві, із використанням власної сільськогосподарської техніки, в порядку і на умовах, визначених цим договором, за ДК 021:2015-77110000-4 Послуги, пов`язані з виробництвом сільськогосподарської продукції.
За змістом п. 2.1 вказаного правочину, згідно цього договору виконавець надає замовнику послуги у сільськогосподарському виробництві на загальній площі обробітку 63 га та згідно специфікації (додається).
Відповідно до пп. 3.1-3.3 договору № 71, вартість послуг складає 329 294, 07 грн з ПДВ. Фактичні об`єми виконаних робіт фіксуються в акті виконаних робіт. За надані послуги, замовник здійснює розрахунок з виконавцем після реалізації замовником урожаю.
Пунктом 4.1 договору № 71 передбачені наступні обов`язки виконавця: - своєчасно та якісно надавати послуги, зазначені у розділі цього договору (підп. 4.1.1); - за власний рахунок проводити ТО та поточні ремонти своєї техніки (підп. 4.1.2); - при виникненні обставин, що перешкоджають належному виконанню своїх зобов`язань за договором, негайно повідомляти про це замовника (підп. 4.1.3); - оперативно складати та передавати замовнику акти виконаних робіт (підп. 4.1.4);
Пунктом 4.2 договору № 71 передбачені наступні обов`язки замовника: - оплатити послуги на умовах розділу 3 цього Договору (підп. 4.2.1); - погоджувати і підписувати акти виконаних робіт в одноденний термін з моменту їх одержання (підп. 4.2.2).
Згідно з пп. 5.1-5.3 договору № 71, за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України. Сторони не несуть відповідальність за порушення своїх зобов`язань за цим договором, якщо воно сталося не з їх вини. Сторона не вважається винною, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів для належного виконання своїх зобов`язань. Всі спірні питання, що виникають в ході реалізації умов цього договору, вирішуються особами, які його підписали, шляхом проведення переговорів. При недосягненні порозуміння – в судових органах.
Відповідно до п. 7.1 договору № 71, договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками і діє до 31.12.2025.
У п. 8.1 договору № 71 сторонами викладено наступні підтвердження та запевнення:
8.1.1 Вони належним чином організовані та існують у відповідності з законодавством України, а також мають право, компетенцію та повноваження укладати цей договір та виконувати зобов`язання по ньому.
8.1.2. Підготовка, підписання та виконання цього договору не порушує жодних положень статутних документів сторін, договорів (угод) чи інших документів, де однією із сторін виступає сторона цього договору, або законів чи інших нормативно-правових актів, що стосуються сторін або регулюють їх діяльність.
8.1.3. При виконанні обов`язків за цим договором сторони керуються чинним законодавством України та цим договором, а також гарантують якість послуг, що надаються, на рівні не нижчому, ніж це встановлено для послуг такого роду.
Згідно з п. 9.1 договору № 71, усі правовідносини, що виникають за цим договором або пов`язані з ним, у тому числі пов`язані з дійсністю, укладенням, виконанням, внесенням змін та припиненням цього договору, тлумаченням його умов визначенням наслідків недійсності або порушення договору, регламентуються цим договором та відповідними нормами чинного законодавства, а також принципами добросовісності, розумності та справедливості,
Можливі додатки до цього договору є його невід`ємною частиною і мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені у письмовій формі, підписані сторонами та скріплені їх печатками (п. 9.3 договору № 71).
Додатком до договору № 71 є специфікація, в якій сторони узгодили види робіт, одиниці виміру, кількість, ціну і вартість послуг, які надаються виконавцем замовнику у сільськогосподарському виробництві на загальній площі обробітку 63 га в рамках укладеного договору, а саме: 1. Підготовка поля до посіву: дискування; площа обробітку 63 га; ціна 529, 00 грн; сума 33 327, 00 грн; примітки: 1. дискування 63 га х 250,00 грн = 15 750, 00 грн; 2. дизпаливо: 6 л х 63 га = 378 л х 46, 50 грн = 17 577, 00 грн; 2. Посів кукурудзи: площа обробітку 63 га; ціна 1 801, 22 грн; сума 113 476, 86 грн; примітки: 1.1. посів кукурудзи: 63 га х 300, 00 грн = 18 900, 00 грн; 1.2. насіння кукурудзи: 20 міш. х 3 849, 99 грн = 76 999, 86 грн; 2. дизпаливо: 6 л х 63 га = 378 л х 46, 50 грн = 17 577, 00 грн; 3. Внесення ЗЗР кукурудза: площа обробітку 63 га; ціна 702, 67 грн; сума 44 268, 21 грн; примітки: 1. внесення ЗЗР 63 га х 150, 00 грн = 9 450, 00 грн; 2. дизпаливо: 1 л х 63 га = 63 л х 46, 50 грн = 2 929, 50 грн; 3. гербіцид Основа 1,5 л на 1 га; 63 га х 1,5 л = 94,5 л х 330, 00 грн = 31 185, 00 грн; 4. гербіцид Рефері 0,07 х 63 га = 4,41 л х 159,57 грн = 703, 71 грн; 4. Збір урожаю кукурудзи: площа обробітку 63 га; ціна 1 694, 00 грн; сума 106 722, 00 грн; примітки: 1. обмолот кукурудзи: 63 га х 950, 00 грн = 59 850, 00 грн; 2. дизпаливо: 16 л х 63 га = 1008 л х 46, 50 грн = 46 872, 00 грн; 5. Перевезення з поля кукурудзи в кількості 315 т; ціна 100, 00 грн; сума 31 500, 00 грн.
Відповідно до змісту специфікації, загальна вартість послуг становить 329 294, 07 грн, у тому числі ПДВ 20 % – 54 882, 35 грн.
Додатком № 2 до договору є графік виконання сільськогосподарських робіт, в якому узгоджено термін виконання робіт, передбачених специфікацією, а саме: 1. Підготовка поля до посіву: дискування; площа обробітку 63 га; термін виконання робіт з 13.05.2025 по 16.05.2025; 2. Посів кукурудзи: площа обробітку 63 га; термін виконання робіт з 19.05.2025 по 21.05.2025; 3. Внесення ЗЗР кукурудза: площа обробітку 63 га; термін виконання робіт із внесення ЗЗР Основа – 22.05.2025; термін виконання робіт із внесення ЗЗР Рефері – 16.06.2025; 4. Збір урожаю кукурудзи: площа обробітку 63 га; термін виконання робіт з 01.10.2025 по 03.10.2025; 5. Перевезення з поля кукурудзи в кількості 315 т; термін виконання робіт з 01.10.2025 по 03.10.2025.
Доказів того, що наявні в матеріалах справи специфікація та графік виконання сільськогосподарських робіт укладенні до іншого договору, ніж того, що наявний в матеріалах справи, або доказів існування між відповідачами протягом спірного періоду іншого договору, зокрема на виконання сільськогосподарських робіт, матеріли справи не містять та сторони про вказані обставини протягом розгляду справи не стверджували, у зв`язку із чим суд дійшов висновку, що специфікація та графік виконання сільськогосподарських робіт були укладені в якості додатків до оспорюваного договору про надання послуг № 71 від 13.05.2025 та є його невід`ємними частинами. 
01.07.2025 між замовником та виконавцем складено та підписано акт виконаних робіт № 1 до договору № 71 від 13.05.2025 про те, що були надані такі послуги: 1. Підготовка поля до посіву: дискування; площа обробітку 63 га; ціна 529, 00 грн; сума 33 327, 00 грн; примітки: 1. дискування 63 га х 250,00 грн = 15 750, 00 грн; 2. дизпаливо: 6 л х 63 га = 378 л х 46, 50 грн = 17 577, 00 грн; 2. Посів кукурудзи: площа обробітку 63 га; ціна 1 801, 22 грн; сума 113 476, 86 грн; примітки: 1.1. посів кукурудзи: 63 га х 300, 00 грн = 18 900, 00 грн; 1.2. насіння кукурудзи: 20 міш. х 3 849, 99 грн = 76 999, 86 грн; 2. дизпаливо: 6 л х 63 га = 378 л х 46, 50 грн = 17 577, 00 грн; 3. Внесення ЗЗР кукурудза: площа обробітку 63 га; ціна 702, 67 грн; сума 44 268, 21 грн; примітки: 1. внесення ЗЗР 63 га х 150, 00 грн = 9 450, 00 грн; 2. дизпаливо: 1 л х 63 га = 63 л х 46, 50 грн = 2 929, 50 грн; 3. гербіцид Основа 1,5 л на 1 га; 63 га х 1,5 л = 94,5 л х 330, 00 грн = 31 185, 00 грн; 4. гербіцид Рефері 0,07 х 63 га = 4,41 л х 159,57 грн = 703, 71 грн
Відповідно до змісту акта виконаних робіт № 1 від 13.05.2025, загальна сума виконаних робіт складає 191 072, 07 грн, у т.ч. ПДВ 20 % – 31 845, 35 грн. Вказано, що претензій та заперечень щодо виконаних робіт сторони не мають.
ПП «СОРТ» складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 1 від 01.07.2025 до акта № 1 на суму 191 072, 07 грн, у т.ч. ПДВ 20% – 31 845, 35 грн, що підтверджуються квитанцією про її реєстрацію від 04.08.2025.
01.10.2025 між замовником та виконавцем підписано акт приймання-передачі, за яким ПП «СОРТ» передало зібране насіння кукурудзи на земельній ділянці площею 63 га, а ДНЗ «Березанський професійних аграрний ліцей» прийняв насіння кукурудзи обсягом 151,2 т насипом.
Також, 01.10.2025 між замовником та виконавцем складено та підписано акт виконаних робіт № 2 до договору № 71 від 13.05.2025 про те, що були надані такі послуги: 1. Збір урожаю кукурудзи: площа обробітку 63 га; ціна 1 694, 00 грн; сума 106 722, 00 грн; примітки: 1. обмолот кукурудзи: 63 га х 950, 00 грн = 59 850, 00 грн; 2. дизпаливо: 16 л х 63 га = 1008 л х 46, 50 грн = 46 872, 00 грн; 2. Перевезення з поля кукурудзи в кількості 151, 2 т; ціна 100, 00 грн; сума 15 120, 00 грн.
Відповідно до змісту акта виконаних робіт № 2 від 01.10.2025, загальна сума виконаних робіт складає 121 842, 00 грн, у т.ч. ПДВ 20 % – 20 307, 00 грн. Вказано, що претензій та заперечень щодо виконаних робіт сторони не мають.
ПП «СОРТ» складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 1 від 01.10.2025 до акта № 2 на суму 121 842, 00 грн, у т.ч. ПДВ 20 % – 20 307, 00 грн, що підтверджуються квитанцією про її реєстрацію від 08.10.2025.
03.10.2025 між замовником та виконавцем укладено додаткову угоду № 1 до договору, пунктом 1 якою сторони, керуючись п. 3 договору № 71 від 13.05.2025 у зв`язку з форс-мажорними обставинами (складними погодними умовами) дійшли згоди зменшити суму договору на 16 380, 00 грн, внести зміни в п. 3 договору № 71 від 13.05.2025 і викласти його в такій редакції: «Сума договору становить: 312 914, 07 грн». Пунктом 2 додаткової угоди № 1 внесено відповідні зміни до додатку до даного договору № 71 від 13.05.2025 (специфікація).
07.10.2025 ДНЗ «Березанський ПАЛ», на виконання умов договору № 71, перерахував на користь ПП «СОРТ» грошові кошти в сумі 312 914, 07 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції № 06/10/2025№127 від 07.2025 на суму 312 914, 07 грн із призначенням платежу: « 0611091;2240; за надані послуги, пов`язані з виробництвом сільгосппродукції; дог. № 17 від 13.05.2025 р.; акт № 1 від 01.10.2025 р., в т.ч. ПДВ – 52 152, 35».
Усі вказані вище документи підписані представниками сторін та скріплені їх відтисками печаток. 
Відповідно до змісту листа ДНЗ «Березанський ПАЛ» № 01.01-23/140 від 30.05.2025, згідно державного акта на право постійного користування земельною ділянкою навчальний заклад є постійним користувачем трьох земельних ділянок, загальна площа яких складає 128, 2014 га (державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серія ЯЯ № 152541 від 27.06.2006), а саме: ділянка № 1 площею 46, 3701 га, кадастровий номер 3210400000:05:007:0001; ділянка № 2 площею 39, 0016 га, кадастровий номер 3210400000:04:011:0002; ділянка № 3 площею 42, 8297 га, кадастровий номер 3210400000:05:010:0001. З них: рілля – 62, 8536 га; сіножаті – 7, 0703 га; пасовища – 37, 4068 га; багаторічні насадження – 0, 6751 га; відкриті землі – 3, 0609 га; землі громадського призначення – 15, 2417 га; інші відкриті землі – 1, 893 га. Як зазначив начальний заклад, між ним і ПП «СОРТ» укладено договір про надання послуг № 71 від 13.05.2025, пов`язаних з виробництвом сільськогосподарської продукції. Вказав, що площа, зазначена в укладеному договорі, визначається як рілля у сукупності і взаємозв`язку площі ріллі кожної земельної ділянки № 2 – 20, 00 га, № 3 – 43, 00 га, та має сукупну площу 63, 00 га. Відповідач-1 у листі вказав, що договір регулюється загальними правилами договору про надання послуг відповідно до ЦК України та може бути укладеним без додаткових погоджень з боку Міністерства освіти і науки України, якщо він відповідає вимогам ЦК України та не суперечить внутрішнім правилам організації.
Однак, як зазначив прокурор, з наданої ДНЗ «Березанський ПАЛ» у листі № 01.01-23/140 від 30.05.2025 інформації встановлено, що укладенням між відповідачами договору про надання послуг № 71 від 13.05.2025 фактично надано ПП «СОРТ» для обробітку земельну ділянку площею 63 га, що зазначена в укладеному договорі як рілля, у сукупності і взаємозв`язку площі ріллі кожної земельної ділянки: 20 га земельної ділянки з кадастровим номером 3210400000:04:011:0002 (загальна площа 39, 0016 га) та 43 га земельної ділянки з кадастровим номером 3210400000:05:010:0001(загальна площа 42, 8297 га), які надані навчальному закладу в постійне користування та розташовані в межах населеного пункту міста Березань, Броварського району Київської області.
В обґрунтування позову прокурор посилається на те, що вивченням умов укладеного між відповідачами договору по надання послуг № 71 від 13.05.2025 встановлено, що останній є удаваним та вчинений його сторонами з метою приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили, а саме договору оренди землі, що суперечить вимогам цивільного та земельного законодавства та є підставою для визнання вказаного договору недійсним відповідно до положень статей 203, 215, 235 ЦК України 
Прокурор посилається на те, що в ст. 903 ЦК України зазначається, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором, в той же час, як зазначив прокурор, у договорі № 71 про надання сільськогосподарських послуг, зокрема у пунктах 3.1-3.3 вказано, що вартість послуг складає 329 294, 07 грн, та за надані послуги замовник здійснює розрахунок з виконавцем після реалізації замовником урожаю. Прокурор зауважив та тому, що договором № 71 не передбачено ні чіткі терміни розрахунку за надані послуги, що, на думку прокурора, вказує на те, що договір № 71 про надання сільськогосподарських послуг не мав на меті наслідки, передбачені в його умовах.
Крім того, згідно з ствердженнями прокурора, шляхом співставлення умов договору № 71 та перерахованих у специфікації видів робіт (підготовка поля до посіву (дискування); посів кукурудзи; внесення 33Р кукурудзи; збір урожаю кукурудзи; перевезення з поля кукурудзи) прокуратурою було встановлено відсутність визначеного періоду, тобто календарного плану надання послуг, а також зв`язок вказаних в специфікації робіт із процесом навчання студентів аграрного ліцею. Наведене, на думку прокурора, свідчить про те, що укладений договір № 71 жодним чином не пов`язаний з навчальним процесом та приховує у собі фактично договір оренди землі. Прокурор твердить, що відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань до видів економічної діяльності ДНЗ «Березанський ПАЛ» належить професійно-технічна освіта (код КВЕД 85.32), а до видів економічної діяльності ПП «СОРТ» відносяться вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (код КВЕД 01.11), що, на думку прокурора, свідчить про те, що діяльність ПП «СОРТ» ніяким чином не пов`язана з навчальною або науковою діяльністю.
За доводами прокурора, аналіз умов вказаного вище договору № 71 від 13.05.2025 свідчить, що дійсною метою його укладення є приховування сторонами фактичних відносин оренди земельної ділянки, що між ними склалися. За таких обставин, прокурор вважає, що договір № 71 про надання сільськогосподарських послуг, за своєю правовою природою не є договором про надання послуг, оскільки навчальний заклад фактично передав земельну ділянку, розпоряджатися якою права не має, виконавцю, який здійснює господарську діяльність на землі, що перебуває в постійному користуванні замовника.
Прокурор вважає, що умови пп. 1.1, 2.1, 3.3 договору № 71, за якими виконавець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених договором, за завданням та на земельній ділянці замовника загальною площею 63 га, з використанням власної сільськогосподарської техніки, надати послуги, а замовник здійснити розрахунок з виконавцем після реалізації замовником урожаю, свідчать про те, що договором № 71 фактично надано у користування земельну ділянку площею 63 га для вирощення кукурудзи, тобто для цілей товарного виробництва.
При цьому, прокурор вважає, що у даному випадку притаманне визначення об`єкта договору оренди – земельна ділянка, яка перебуває у постійному користуванні замовника площею 63 га, а саме в сукупності площі ріллі кожної земельної ділянки із кадастровим номером 3210400000:04:011:0002 із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування закладів освіти (загальна площа 39, 0016 га) та 3210400000:05:010:0001 із цільовим призначенням для дослідницьких і навчальних цілей (загальною площею 42, 8297 га).
Враховуючи викладене вище, прокурор вважає, що до спірного правочину слід застосовувати правила, передбачені для договору оренди земельної ділянки.
При цьому, прокурор з посиланням на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 920/22/18, від 19.08.2020 у справі № 915/1302/19, від 13.12.2022 у справі № 920/528/21, наголосив на тому, що державний акт на право постійного користування не є таким документом, який надає право користувачу земельної ділянки надавати третім особам земельну ділянку в оренду, тобто, розпоряджатися нею, у тому числі шляхом надання в оренду чи в спільну діяльність, оскільки цим правом наділений відповідний орган, уповноважений державою на здійснення даних функцій. Таким чином, особа, яка користується землею на праві постійного користування, на відміну від власника, позбавлена права розпоряджатися землею, тобто укладати будь-які правочини, спрямовані на передачу земельної ділянки чи іншим способом вирішувати подальшу долю землі. Право розпорядження майном в силу ст. 317 ЦК України є виключно у власника, а не постійного користувача.
Як зазначив позивач, в силу приписів ст. 92, 95 3К України саме замовник (відповідач-1) як землекористувач на титулі права постійного користування, наділений правами щодо земельної ділянки, належної йому на праві постійного користування. Однак зауважив, що в силу норм чинного цивільного та земельного законодавства, у постійного користувача відсутні повноваження щодо розпорядження земельною ділянкою, у тому числі вчинення правочинів щодо передачі права користування нею іншим суб`єктам господарювання.
У той же час прокурор твердить, що зі змісту оспорюваного договору № 71 слідує, що замовник фактично передав у користування земельну ділянку, якою не мав права розпоряджатися, за відсутності рішення відповідного органу виконавчої влади.
На думку прокурора, з умов спірного договору № 71 вбачається, що відповідач-1 як замовник, взявши на себе зобов`язання надати відповідачу-2 як виконавцю земельну ділянку для вирощування та збирання товарної сільськогосподарської продукції загальною площею 63 га, фактично усунувся від права самостійного господарювання на земельній ділянці та надав право обробки земельної ділянки та збору врожаю виконавцю, тим самим розпорядився земельною ділянкою за відсутності повноважень на передачу наданої йому в постійне користування землі в оренду іншим особам.
Враховуючи викладене вище, на думку прокурора, оскільки спірний договір про надання послуг № 71 від 13.05.2025 не є договором про надання послуг, а є прихованим договором оренди землі, його зміст суперечить вимогам ст. 11, ч. 1, 4 ст. 202, 203, 317, 373, ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, підп. «в» ч. 3 ст. 22, ч. 1 ст. 78, ч. 1 ст. 92, ч. 1, 8 ст. 93, ст. 95, 122, 124 Земельного кодексу України, ст. 6, 13, ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 16 Закону України «Про оренду землі», ст. 10, ч. 1, 4 ст. 80 Закону України «Про освіту», укладений не уповноваженою стороною та не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, тому такий договір підлягає визнанню недійсним відповідно до ст. 203, 215, 235 Цивільного кодексу України.
Прокурором зазначено, що у даному випадку порушення інтересів держав полягають у незаконній передачі в оренду майна закладу освіти, стосовно якого законодавчо встановлена заборона на відчуження та використання не за освітнім призначенням та у недотриманні чинного земельного законодавства України порядку передачі земельної ділянки в користування, що призвело до того, що земельна ділянка, яка є складовою матеріально-технічної бази навчального закладу, незаконно перейшла у користування виконавцю. Звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у встановленні законності при вирішенні суспільно значимого питання законності використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної форми власності, яке здійснюється з порушенням вимог чинного законодавства, а також недопущення незаконного відчуження майна закладу освіти і використання його всупереч освітнім цілям та порядку, визначеному законом.
Водночас, за доводами прокурора, ні Міністерство освіти і науки України, яке наділено правом розпорядження державним майном, що перебуває у користуванні підпорядкованих професійно-технічних навчальних закладів, ні Головне управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області як орган, що здійснює розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів, а також одночасно наділене повноваженнями здійснення державного контролю (нагляду) за додержанням земельного законодавства, належним чином не виконали покладених на них обов`язків щодо захисту відповідних інтересів держави. Така бездіяльність вказаних органів призводить до нераціонального використання державних ресурсів, зокрема земельна ділянка, яка повинна використовуватися виключно для дослідних і навчальних цілей, використовується сільськогосподарським приватним підприємством з метою отримання прибутку.
Прокурор наголосив, що укладення договору № 71 від 13.05.2025 між ДНЗ «Березанський ПАЛ» та ПП«СОРТ» всупереч встановленому державою порядку, зачіпає інтереси у сфері законності використання та охороною земель, що є підставою для захисту інтересів держави органами прокуратури шляхом звернення до суду з позовом, оскільки уповноваженими органами заходи щодо визнання спірного договору недійсним з моменту його укладення по теперішній час не вживаються, незважаючи на те, що окружною прокуратурою скеровувалися листи про приведення укладених вищезазначених правовідносин у відповідність до вимог чинного законодавства.
В даному випадку, як зазначив прокурор, звернення прокурора спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання – передачі в користування земельної ділянки навчального закладу з цільовим призначенням для дослідних і навчальних цілей, і дотримання у цій сфері суспільних відносин законодавства становить суспільний інтерес, тому захист такого інтересу відповідає функціям прокурора.
Оскільки, на думку прокурора, укладений між відповідачами договір про надання послуг № 71 від 13.05.2025 не є договором про надання послуг, а є прихованим договором оренди землі, яким фактично надано ПП «СОРТ» для обробітку земельну ділянку площею 63 га, зміст договору № 71 суперечить вимогам Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України, Закону України «Про оренду землі», Закону України «Про освіту», укладений не уповноваженою на те особою та не спрямований на реальне настання правових наслідків, у той час як органами, уповноваженими на захист інтересів держави у спірних правовідносинах, не вживаються заходи належного реагування з метою захисту інтересів держави, керівник Броварської окружної прокуратури Київської області звернувся до суду із даним позовом в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України та Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області до ДНЗ «Березанський ПАЛ» та ПП «СОРТ» про визнання недійсним договору про надання послуг № 71 від 13.05.2025, укладеного між відповідачами на підставі ст. 203, 215, 235 ЦК України та зобов`язання ПП «СОРТ» звільнити частину земельної ділянки площею 63 га, а саме: в сукупності площі ріллі кожної земельної ділянки з кадастровим номером 3210400000:04:011:0002 загальною площею 39, 0016 га та з кадастровим номером 3210400000:05:010:0001 загальною площею 42, 8297 га, що розташовані в межах населеного пункту м. Березань, Броварського району, Київської області.
Щодо наявності підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави в особі позивачів, господарським судом враховано наступне.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 131-1 Конституції України, на прокуратуру України покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Стаття 53 ГПК України встановлює, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
Відповідно до рішення Конституційного суду України від 08.04.1999 у справі № 3-рн/99, «інтереси держави» є оціночним поняттям, тому прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.
Прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України та Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області.
За змістом ст. 15-1 Земельного кодексу України (далі – ЗК України) до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить, зокрема розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.
Відповідно до п. 4 ст. 122 ЗК України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною 8 цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, земельні ділянки з кадастровими номерами 3210400000:04:011:0002 площею 39, 0016 га, 3210400000:05:007:0001 площею 46, 3701 га, 3210400000:05:010:0001 площею 42, 8297 га з 29.06.2023 перебувають у державній власності та зареєстровані за Головним управлінням Держгеокадастру у м. Києві та Київській області.
Крім того, згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 15 від 14.01.2015 (в редакції, чинній на момент звернення прокурора з даним позовом), Держгеокадастр є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра економіки, довкілля та сільського господарства і який реалізує державну політику у сфері національної інфраструктури геопросторових даних, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру.
Пунктом 3 Положення визначено, що основними завданнями Держгеокадастру, зокрема є реалізація державної політики у сфері національної інфраструктури геопросторових даних, топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного контролю за використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.
За умовами підп. 33 п. 4 Положення, Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань організовує та здійснює державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності, зокрема у частині додержання вимог земельного законодавства щодо використання та охорони земель за: додержанням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; виконанням вимог щодо використання земельних ділянок за цільовим призначенням; додержанням вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових договорів, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок тощо.
Відповідно до підп. 50 п. 4 Положення, Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи.
Пунктом 8 Положення передбачено, що Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Отже, повноваження щодо розпорядження вказаними земельними ділянками державної форми власності, які розташовані в межах населеного пункту Березань, Броварського району, Київської області, належить до компетенції Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області.
Враховуючи викладене, Головне управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області є органом, уповноваженим державою здійснювати захист інтересів держави у сфері земельних відносин як власник земель державної форми власності.
Окрім того, у даній справі органом уповноваженим здійснювати захист інтересів держави у спірних відносинах є і Міністерство освіти і науки України, яке згідно п. 6 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» (який був чинний на дату звернення прокурором до суду), наділено правом розпорядження державним майном, що перебуває у користуванні підпорядкованих професійно-технічних навчальних закладів.
Відповідно до пп. 1.1, 6.1 Статуту ДНЗ «Березанський ПАЛ», затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України № 1055 від 14.07.2017, ДНЗ «Березанський ПАЛ» є підпорядкованим Міністерству освіти і науки України державним професійно-технічним навчальним закладом другого атестаційного рівня, що забезпечує реалізацію права громадян на здобуття професійно-технічної та повної загальної середньої освіти, та належить до сфери управління Міністерства освіти і науки України, місцевого органу управління професійно-технічною освітою відповідно до повноважень, визначених нормативно-правовими актами.
Згідно з п. 1.9 Статуту, Міністерство освіти і науки України, місцевий орган управління професійно-технічною освітою відповідно до повноважень, визначених актами законодавства, здійснює контроль за дотриманням вимог законодавства і Статуту та приймають відповідні рішення в разі їх порушень. 
Майно професійного ліцею, у тому числі: навчально-виробничі, побутові, культурно-освітні, оздоровчі, спортивні будівлі та споруди, комунікації, обладнання, засоби навчання, транспортні засоби та інші об`єкти є об`єктами державної власності, що закріплені за професійним ліцеєм на праві оперативного управління. Функції управління майном, яке закріплено за професійним ліцеєм здійснює Міністерство освіти і науки України. Майно та земельні ділянки, закріплені за професійним ліцеєм, не можуть бути предметом застави, а також не підлягають вилученню або передачі у власність, а також оренду (суборенду) юридичним і фізичним особам без згоди Міністерства освіти і науки України, крім передбачених законодавством випадків (п. 7.9. Статуту).
Крім того, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, засновником ДНЗ «Березанський ПАЛ» є Міністерство освіти і науки України.
Оскільки засновником професійного ліцею є Міністерство освіти і науки України, саме до компетенції вказаного Міністерства віднесено повноваження щодо захисту порушених інтересів держави у разі незаконного вибуття з державної форми власності земельних ділянок закладів освіти.
Таким чином, Міністерство освіти і науки України є органом, уповноваженим у спірних правовідносинах на захист інтересів держави.
Отже, прокурор вірно визначився із органами, уповноваженим у спірних правовідносинах на захист інтересів держави, до компетенції яких, зокрема належить повноваження щодо розпорядження земельними ділянками державної форми власності та повноваження щодо захисту порушених інтересів держави у разі незаконного вибуття з державної форми власності земельних ділянок закладів освіти.
Як було зазначено судом вище, відповідно до п. 3 ст. 131-1 Конституції України, на органи прокуратури покладено обов`язок представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 зазначила, що відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.
Перший «виключний випадок» передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.
У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.
Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.
Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
Здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.
Неналежність захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.
Прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.
При цьому, прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень для захисту інтересів держави.
Отже, звертаючись до суду з позовною заявою, прокурор, по-перше, реалізує конституційну функцію представництва інтересів держави в суді. При цьому прокурор є особливим суб`єктом господарського процесу і його участь у господарському судочинстві викликана необхідністю виконання функції представництва інтересів держави у випадках, передбачених законом (ст. 131-1 Конституції України, ст. 53 ГПК України, ст. 23, 24 Закону України «Про прокуратуру»). По-друге, з викладеного вбачається, що органами, уповноваженим на захист цих інтересів держави у зв`язку з виявленим порушенням, не вжито жодних заходів, спрямованих на усунення наслідків правопорушення та стягнення спричинених збитків із відповідача.
Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України).
Обґрунтовуючи наявність підстав для представництва інтересів держави в суді, прокурор посилається на те, що у даному випадку порушення інтересів держав полягають у незаконній передачі в оренду майна закладу освіти, стосовно якого законодавчо встановлена заборона на відчуження та використання не за освітнім призначенням та у недотриманні чинного земельного законодавства України порядку передачі земельної ділянки в користування, що призвело до того, що земельна ділянка, яка є складовою матеріально-технічної бази навчального закладу, незаконно перейшла у користування виконавцю.
Броварською окружною прокуратурою Київської області було скеровано на адресу Міністерства освіти і науки України лист № 52/1-4218вих.25 від 28.05.2025 та на адресу Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області лист № 52/1-5480вих.25 від 12.07.2025, в яких прокуратура повідомила останніх про порушення вимог земельного та цивільного законодавства шляхом укладення відповідачами договору про надання послуг № 71 від 13.05.2025, яким, на думку прокурора, фактично надано відповідачу-2 для обробітку земельну ділянку площею 63 га, що надана навчальному закладу в постійне користування та розташована в межах населеного пункту міста Березань, Броварського району Київської області, а також про наявність підстав для представництва інтересів держави в суді. Листами прокуратура просила позивачів повідомити інформацію про вжиті заходи щодо належного реагування щодо усунення виявленого порушення, а у випадку невжиття відповідних заходів – повідомити про такі причини.
Міністерство освіти і науки України, у відповідь на запит прокуратури, листом № 1/13999-25 від 03.07.2025 повідомило прокуратуру, що у розпорядженні Міністерства відсутній примірник договору № 71 від 13.05.2025, укладений між відповідачами, а також повідомило про те, що навчальний заклад не звертався до Міністерства за згодою щодо зміни цільового використання жодної із земельних ділянок, про які прокуратура зазначила у листі. Міністерство у листі просило прокуратуру, у разі виявлення ознак можливого вчинення протиправних дій, здійснити процесуальні дії, спрямовані на захист інтересів держави та недопущення нанесення економічних збитків.
Головне управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області, у відповідь на запит прокуратури, листом № 10-10-0.47-6992/2-25 від 21.07.2025 повідомило прокуратуру, що відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 303 від 13.03.2022 заходи державного нагляду (контролю) за використанням та охороною земель тимчасово не проводяться. 
Відтак, матеріалами справи підтверджується, що прокурор, який звернувся до суду із даним позовом, виконав обов`язок попереднього повідомлення позивачів відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».
Разом з цим, з наведених вище відповідей вбачається, що ні Міністерство освіти і науки України, ні Головне управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області належним чином не виконали покладених на них обов`язків щодо захисту відповідних інтересів держави, не вжили жодних заходів реагування у зв`язку із порушеним правом держави, що свідчить про бездіяльність позивачів щодо здійснення останніми захисту інтересів держави.
У подальшому, Броварською окружною прокуратурою Київської області направлено позивачам повідомлення № 52/1-5772вих25 та № 52/1-5771вих25 від 28.07.2025 про встановлення відповідно до ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» підстав та намір здійснювати представництво інтересів держави в суді в особі Міністерства освіти і науки України та Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області шляхом пред`явлення позову до ДНЗ «Березанський ПАЛ», ПП «СОРТ» про визнання недійсним договору та зобов`язання звільнити земельну ділянку.
Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги Закону України «Про прокуратуру» та ГПК України при зверненні з позовом до суду прокурором дотримані.
Додатково суд зазначає, що у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.06.2021 у справі № 927/491/19 викладено висновок, що закон не зобов`язує прокурора подавати позов в особі усіх органів, які можуть здійснювати захист інтересів держави у спірних відносинах і звертатися з позовом до суду. Належним буде звернення в особі хоча б одного з них. Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 912/9/20, від 19.08.2020 у справі № 923/449/18.
Звертаючись до суду із даним позовом прокурор стверджує, що договір про надання послуг № 71 від 13.05.2025, укладений між ДНЗ «Березанський ПАЛ» та ПП «СОРТ», не є договором про надання послуг, а є прихованим договором оренди землі, яким фактично надано ПП «СОРТ» для обробітку земельну ділянку площею 63 га, що зазначена в укладеному договорі як рілля, зміст договору про надання послуг суперечить вимогам Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України, Закону України «Про оренду землі», Закону України «Про освіту», укладений не уповноваженою на те особою та не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, а тому підлягає визнанню недійсним на підставі ст. 203, 215, 235 ЦК України.
У свою чергу ПП «СОРТ» стверджує про те, що аналіз умов оспорюваного договору № 71 дає підстави для висновку, що договірні відносини, які виникли між сторонами, не мають ознак, притаманних відносинам у сфері оренди землі, оскільки оспорюваний договір не містить умов щодо передачі ПП «СОРТ» земельної ділянки за плату, не містить ознак передачі ПП «СОРТ» права власності на біологічні активи, розміщені на земельній ділянці площею 63 га, не містить ознак передачі права власності на урожай (зібране насіння кукурудзи) ПП «СОРТ» та не передбачає як договірних обов`язків виконавця з використання земельної ділянки площею 63 га, так і договірних обов`язків щодо її повернення користувачу. Відповідач вважає, що оспорюваний договір № 71 не містить ознак, притаманних договору оренди землі, договір відповідає вимогам законодавства щодо договору надання послуг (підряду) та його не вчинено з метою приховати інший правочин (договір оренди землі). у зв`язку із чим відсутні фактичні і правові підстави для застосування норм ст. 203, 215, 235 ЦК України у спірних правовідносинах.
Отже, спір у даній справі виник щодо наявності/відсутності підстав для визнання недійсними укладеного між відповідачами договору про надання послуг № 71 від 13.05.2025 відповідно до положень ст. 203, 215, 235 ЦК України як удаваного правочину, що вчинений сторонами з метою приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, а саме договору оренди землі, а також зобов`язання звільнити земельну ділянку.
Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) визначено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір.
Відповідно до положень ст. 16 ЦК України, визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачено ст. 215 ЦК України.
За змістом ст. 202 ЦК України під правочином розуміють дії, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Тобто правочин - це основна підстава виникнення цивільних прав і обов`язків.
Дії як юридичні факти мають вольовий характер і можуть бути правомірними та неправомірними. Правочини належать до правомірних дій, спрямованих на досягнення правового результату.
Згідно з ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст. 203 ЦК України, зокрема, відповідно до частини п`ятої цієї статті правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним (ч. 2 ст. 215 ЦК України).
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України).
З наведеного випливає, що недійсність правочину може наступати лише у разі певних порушень закону. За ступенем недійсності правочину всі правочини поділяються на абсолютно недійсні з моменту їх вчинення, тобто нікчемні, та відносно недійсні (оспорювані), які можуть бути визнані недійсними, але за певних умов. Нікчемним (абсолютно недійсним) є той правочин, недійсність якого прямо передбачена законом. Оспорюваними є правочини, які ЦК України не визнає в імперативній формі недійсними, а лише допускає можливість визнання їх недійсними в судовому порядку за вимогою однієї зі сторін або іншої заінтересованої особи.
При цьому, ч. 1 ст. 216 ЦК України визначає, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, – відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Відповідно до ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання угоди недійсною.
Як зазначалося вище, позовні вимоги прокурора обґрунтовані тим, що спірний договір про надання послуг № 71 від 13.05.2025 є удаваним, оскільки його вчинено з метою приховання іншого правочину – договору оренди землі, а фактичні правовідносини сторін оспорюваного договору спрямовані на передачу у користування земельної ділянки відповідачу-2, яка перебуває в постійному користуванні закладу освіти.
У частині 1 ст. 235 ЦК України передбачено, що удаваний правочин – це правочин, вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.
За удаваним правочином сторони умисно оформлюють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. У такій ситуації існують два правочини: один – удаваний, а інший – той, який сторони дійсно мали на увазі. Тобто удаваний правочин своєю формою приховує реальний правочин.
Верховний Суд послідовно та незмінно у постановах висновував, що, розглядаючи спір, господарський суд перш за все має встановити правову природу договору, з урахуванням якої визначити зміст спірних правовідносин, їх нормативне регулювання з наступним встановленням обсягу прав та обов`язків, моменту виникнення зобов`язання тощо.
Одним із загальних принципів цивільного законодавства є принцип свободи договору, який закріплений ст. 3, 627 ЦК України та полягає у наданні сторонам права на власний розсуд реалізувати: 1) можливість укласти договір або утриматися від укладення договору; 2) можливість визначити зміст договору на власний розсуд, враховуючи обмеження щодо окремих положень договору, встановлені законом.
Втім, сторони не можуть на власний розсуд врегулювати у договорі свої відносини, якщо: 1) існує пряма заборона, встановлена актом цивільного законодавства; 2) заборона випливає із змісту акта законодавства; 3) така домовленість суперечить суті відносин між сторонами.
Під вимогами положень актів цивільного законодавства, від яких сторони в договорі не можуть відступити, слід розуміти імперативні приватно-правові вимоги.
За таких обставин, застосування принципу свободи договору має узгоджуватися з іншими принципами, зокрема ius publicum privatorum pactis mutari non potest (публічне право не може бути змінено приватними угодами). Тобто використання принципу свободи договору за наявності чіткого правового регулювання конкретних правовідносин не може бути використано для уникнення необхідності його дотримання, а приватно-правові інструменти не повинні створювати ілюзію дотримання законодавства та добросовісності дій учасників договірних відносин. Така позиція викладена судовою палатою для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 12.09.2024 у справі № 916/1719/22.
Згідно з ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї з сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
Разом з цим, зміст оспорюваного договору та його правова природа не залежать від його назви. Оскільки воля сторін в удаваному правочині спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які ним передбачені, вирішенню підлягають питання правової природи оспорюваного правочину та характер спірних правовідносин сторін.
Правова природа договору не залежить від його назви, а визначається з огляду на зміст, а тому при оцінці відповідності волі сторін та укладеного договору фактичним правовідносинам, суд повинен надати правову оцінку його предмету, умовам, правам та обов`язкам сторін для визначення спрямованості як їх дій, так і певних правових наслідків, з`ясувати фактичний характер спірних правовідносин, які склались між сторонами, з`ясувати дійсні наміри сторін спору при укладенні договору щодо визначення умов виконання зобов`язань обома сторонами цього договору наслідків, застосувати відповідні норми права (п. 8.45 постанови Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15.11.2024 у справі № 905/20/23).
Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховання іншого правочину, суд на підставі положень ст. 235 ЦК України має визнати, що сторони вчинили саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, які регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним. Відповідні висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 15.06.2018 у справі № 916/933/17, від 08.09.2021 у справі № 915/857/20.
Така правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у справах № 915/166/17, № 923/241/18, № 925/550/18, № 910/22880/17, № 916/1424/18, № 903/601/20, № 918/1226/20, № 927/1099/20, № 918/351/21, від 12.09.2024 у справі № 916/1719/22, предметом спору у яких є земельні ділянки державної форми власності, що перебувають у постійному користуванні однієї зі сторін оспорюваного договору.
Прокурор під час розгляду справи наголошував на тому, що договір про надання послуг № 71 від 13.05.2025, укладений між ДНЗ «Березанський ПАЛ» та ПП «СОРТ», є за своїм змістом прихованим договором оренди земельної ділянки, який укладений з порушенням вимог земельного законодавства, оскільки навчальний заклад фактично передав земельну ділянку, розпоряджатися якою права не має, виконавцю, який здійснює господарську діяльність на землі, що перебуває в постійному користуванні замовника.
На думку прокурора, з умов спірного договору вбачається, що відповідач-1 як замовник, взявши на себе зобов`язання надати відповідачу-2 як виконавцю земельну ділянку для вирощування та збирання товарної сільськогосподарської продукції загальною площею 63 га, фактично усунувся від права самостійного господарювання на земельній ділянці та надав право обробки земельної ділянки та збору врожаю виконавцю, тим самим розпорядився земельною ділянкою за відсутності повноважень на передачу наданої йому в постійне користування землі в оренду іншим особам.
Як було встановлено судом вище, 13.05.2025 між ДНЗ «Березанський ПАЛ» як замовником та ПП «СОРТ» як виконавцем було укладено договір про надання послуг № 71, за змістом якого виконавець зобов`язався за завданням замовника надати замовнику послуги у сільськогосподарському виробництві із використанням власної сільськогосподарської техніки, в порядку і на умовах, визначених цим договором, за ДК 021:2015-77110000-4 Послуги, пов`язані з виробництвом сільськогосподарської продукції.
Перелік робіт у сільськогосподарському виробництві, їх обсяг, ціна та вартість, які відповідач-2 зобов`язався надати відповідачу-1 в рамках договору узгоджено сторонами в специфікації (додаток № 1 до договору), строки їх виконання узгоджено сторонами в графіку виконання сільськогосподарських робіт (додаток № 2 до договору).
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому зміст оспорюваного правочину та його правова природа не залежать від його назви. Відтак, при наданні правової оцінки оспорюваних правочинів та правовідносин оренди землі слід провесні порівняння їх основних ознак.
Згідно з ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ст. 902, 903 ЦК України, виконавець повинен надати послугу особисто. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Крім того, відповідно до загальних положень про підряд, закріплених у главі 61 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (стаття 837 ЦК України). Роботи за договором підряду можуть виконуватися як з матеріалу підрядника та його засобами, так і з матеріалу замовника (статті 839, 840 ЦК України).
За змістом положень статей 843, 846 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення, яка включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу. Також у договорі підряду встановлюються строки виконання роботи або її окремих етапів.
У свою чергу відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі» та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі – це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно з ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі – це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Згідно з статті 15 Закону України «Про оренду землі», істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. У разі якщо договором оренди землі передбачено здійснення заходів, спрямованих на охорону та поліпшення об`єкта оренди, до договору додається угода щодо відшкодування орендарю витрат на такі заходи. Договір оренди може передбачати надання в оренду декількох земельних ділянок, що перебувають у власності одного орендодавця (а щодо земель державної та комунальної власності – земельних ділянок, що перебувають у розпорядженні одного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування).
Згідно з ч. 1, 2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).
За змістом ст. 22 Закону України «Про оренду землі», орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Розрахунки щодо орендної плати за земельні ділянки, що перебувають у державній і комунальній власності, здійснюються виключно у грошовій формі.
Отже, договір оренди землі укладається саме на платній основі і для отримання можливості користуватися земельною ділянкою з використанням її корисних властивостей.
Так, користування земельною ділянкою – це право фізичної або юридичної особи використовувати земельну ділянку для певних цілей відповідно до її цільового призначення та законодавства. Це може бути, наприклад, право обробляти землю, будувати на ній, отримувати врожай або іншу вигоду від користування.
Порівнюючи правову природу відносин надання послуг/підряду та оренди слід відзначити, що як і договори про надання послуг/підряду, так і договір оренди укладаються на платній основі. Проте, на відміну від договорів про надання послуг/підряду, за умовами якого виконавець за завданням замовника виключно надає послугу/виконує роботи, за що отримує винагороду та не має підстав і мотивів сподіватися на отримання іншого прибутку чи права власності на продукцію, договір оренди укладається задля отримання однією стороною можливості користуватися земельною ділянкою з використанням її корисних властивостей (продукції і доходів), а другою стороною – плати за надане в користування майно.
При цьому, правовими наслідками договору оренди землі є для однієї сторони (орендодавця) отримання плати за надане у користування майно (земельну ділянку), а для іншої (орендаря) – використання майна (земельної ділянки). Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.06.2020 у справі № 913/420/19.
З огляду на зміст укладеного договору № 71 сторони узгодили, що виконавець зобов`язується за завданням замовника надати замовнику послуги у сільськогосподарському виробництві із використанням власної сільськогосподарської техніки в порядку і на умовах, визначених цим договором, перелік та ціна яких визначена в додатках, які є невід`ємною частиною договору, а замовник має сплатити вартість таких послуг в порядку, передбаченому договором, після реалізації замовником врожаю (фактичні об`єми виконаних робіт фіксуються в актах наданих послуг).
За умовами оспорюваного договору передбачено обов`язок оплати за ним саме навчальним закладом на користь виконавця за надані послуги, в той же час, коли у випадку прихованого договору оренди така оплата покладалась би на відповідача-2. З укладеного між відповідачами договору вбачається, що плату за ним отримує виконавець (ПП «СОРТ») та за надані послуги після реалізації замовником урожаю, а не замовник.
При цьому, суд наголошує на тому, що основною ознакою договору оренди землі є платне володіння та користування земельною ділянкою упродовж певного строку.
Проте, прокурором належними та допустимими доказами не доведено, а судом не встановлено, що основною ознакою укладеного між сторонами договору № 71 від 13.05.2025 є платне володіння та користування ПП «СОРТ» упродовж певного строку земельними ділянками, що відповідає ознакам договору оренди землі, який би укладався сторонами саме для отримання можливості строкового користування ПП «СОРТ» земельною ділянкою та вилучення останнім внаслідок такого користування корисних властивостей землі, зокрема шляхом обробітку земельної ділянки та вирощування на ній сільськогосподарських культур на власний розсуд та на свою користь.
Предметом оспорюваного договору не є використання ПП «СОРТ» земельних ділянок (споживанні їх корисних властивостей) та отриманні навчальним закладом від приватного підприємства в будь-якій сумі/іншим шляхом, у тому числі вирощеним врожаєм, плати за користування земельними ділянками.
Суд зауважує, що умовами пункту 3.3 договору передбачено обов`язок ДНЗ «Березанський професійний аграрний ліцей» сплати ПП «СОРТ» за надані послуги (після реалізації замовником врожаю), що відповідає вимогам ст. 901, 837 ЦК України, яка передбачає, що за надані послуги/виконані роботи кошти сплачує замовник. 
Крім того, оспорюваний договір (додаток до нього) містить узгоджений сторонами перелік сільськогосподарських робіт, що виконуються за ним з боку ПП «СОРТ» та зобов`язань їх надати. 
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, з урахуванням правил та критеріїв оцінки доказів визначених ГПК України суд враховує, що визначальною ознакою господарської операції у розумінні ст. 1, 3, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів.
Суд встановив, що 01.07.2025 між замовником та виконавцем складено та підписано акт виконаних робіт № 1 до договору № 71 від 13.05.2025 про те, що були надані такі послуги: 1. Підготовка поля до посіву: дискування; площа обробітку 63 га; ціна 529, 00 грн; сума 33 327, 00 грн; примітки: 1. дискування 63 га х 250,00 грн = 15 750, 00 грн; 2. дизпаливо: 6 л х 63 га = 378 л х 46, 50 грн = 17 577, 00 грн; 2. Посів кукурудзи: площа обробітку 63 га; ціна 1 801, 22 грн; сума 113 476, 86 грн; примітки: 1.1. посів кукурудзи: 63 га х 300, 00 грн = 18 900, 00 грн; 1.2. насіння кукурудзи: 20 міш. х 3 849, 99 грн = 76 999, 86 грн; 2. дизпаливо: 6 л х 63 га = 378 л х 46, 50 грн = 17 577, 00 грн; 3. Внесення ЗЗР кукурудза: площа обробітку 63 га; ціна 702, 67 грн; сума 44 268, 21 грн; примітки: 1. внесення ЗЗР 63 га х 150, 00 грн = 9 450, 00 грн; 2. дизпаливо: 1 л х 63 га = 63 л х 46, 50 грн = 2 929, 50 грн; 3. гербіцид Основа 1,5 л на 1 га; 63 га х 1,5 л = 94,5 л х 330, 00 грн = 31 185, 00 грн; 4. гербіцид Рефері 0,07 х 63 га = 4,41 л х 159,57 грн = 703, 71 грн
Відповідно до змісту акта виконаних робіт № 1 від 13.05.2025, загальна сума виконаних робіт складає 191 072, 07 грн, у т.ч. ПДВ 20 % – 31 845, 35 грн. Вказано, що претензій та заперечень щодо виконаних робіт сторони не мають.
ПП «СОРТ» складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 1 від 01.07.2025 до акта № 1 на суму 191 072, 07 грн, у т.ч. ПДВ 20% – 31 845, 35 грн, що підтверджуються квитанцією про її реєстрацію від 04.08.2025.
01.10.2025 між замовником та виконавцем підписано акт приймання-передачі, за яким ПП «СОРТ» передало зібране насіння кукурудзи на земельній ділянці площею 63 га, а ДНЗ «Березанський професійних аграрний ліцей» прийняв насіння кукурудзи обсягом 151,2 т насипом.
Також, 01.10.2025 між замовником та виконавцем складено та підписано акт виконаних робіт № 2 до договору № 71 від 13.05.2025 про те, що були надані такі послуги: 1. Збір урожаю кукурудзи: площа обробітку 63 га; ціна 1 694, 00 грн; сума 106 722, 00 грн; примітки: 1. обмолот кукурудзи: 63 га х 950, 00 грн = 59 850, 00 грн; 2. дизпаливо: 16 л х 63 га = 1008 л х 46, 50 грн = 46 872, 00 грн; 2. Перевезення з поля кукурудзи в кількості 151, 2 т; ціна 100, 00 грн; сума 15 120, 00 грн. Відповідно до змісту акта виконаних робіт № 2 від 01.10.2025, загальна сума виконаних робіт складає 121 842, 00 грн, у т.ч. ПДВ 20 % – 20 307, 00 грн. Вказано, що претензій та заперечень щодо виконаних робіт сторони не мають.
ПП «СОРТ» складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 1 від 01.10.2025 до акта № 2 на суму 121 842, 00 грн, у т.ч. ПДВ 20 % – 20 307, 00 грн, що підтверджуються квитанцією про її реєстрацію від 08.10.2025.
Суд зазначає, що послуги, наведені у актах виконаних робіт, строки виконання, їх обсяг та вартість відповідає тим, що узгоджені сторонами в специфікації та графіку виконання сільськогосподарських робіт.
03.10.2025 між замовником та виконавцем укладено додаткову угоду № 1 до договору, пунктом 1 якою сторони, керуючись п. 3 договору № 71 від 13.05.2025 у зв`язку з форс-мажорними обставинами (складними погодними умовами) дійшли згоди зменшити суму договору на 16 380, 00 грн, внести зміни в п. 3 договору № 71 від 13.05.2025 і викласти його в такій редакції: «Сума договору становить: 312 914, 07 грн. Пунктом 2 додаткової угоди № 1 внесено відповідні зміни до додатку до даного договору № 71 від 13.05.2025 (специфікація)
07.10.2025 ДНЗ «Березанський ПАЛ», на виконання умов договору, перерахував на користь ПП «СОРТ» грошові кошти в сумі 312 914, 07 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції № 06/10/2025№127 від 07.2025 на суму 312 914, 07 грн із призначенням платежу: « 0611091;2240; за надані послуги, пов`язані з виробництвом сільгосппродукції; дог. № 17 від 13.05.2025 р.; акт № 1 від 01.10.2025 р., в т.ч. ПДВ – 52 152, 35».
Отже, матеріалами справи підтверджується реальність визначених умовами договору №71 послуг (робіт) шляхом підписання актів виконаних робіт, акта приймання-передача вирощеного урожаю, реєстрація виконавцем податкових накладних відповідно до актів наданих послуг та оплата послуг з боку замовника.
Зі змісту наявних доказів та умов договору, спрямованості дій сторін і правових наслідків не вбачається та судом не встановлено, що сторонами передбачені в договорі приховані умови, за якими ПП «СОРТ» сплачує навчальному закладу кошти за користування земельною ділянкою для вирощування та збирання сільськогосподарських культур, а право власності на врожай переходить виконавцю.
Як було зазначено судом вище, користування земельною ділянкою – це право фізичної або юридичної особи використовувати земельну ділянку для певних цілей відповідно до її цільового призначення та законодавства. Це може бути, наприклад, право обробляти землю, будувати на ній, отримувати врожай або іншу вигоду від користування.
Однак, доказів отримання ПП «СОРТ» прибутку від продажу сільськогосподарської продукції, вирощеної на земельних ділянках, які на праві постійного користування належать навчальному закладу, матеріали справи не містять. Доказів одержання навчальним закладом від ПП «СОРТ» плати за фактичне користування спірними земельними ділянками матеріали справи також не містять. Зі змісту договору такі умови також не вбачаються.
Оцінюючи відповідність волі сторін та укладеного договору про надання послуг їх фактичним правовідносинам, суд встановив, що ДНЗ «Березанський ПАЛ» був укладений договір про надання послуг з ПП «СОРТ», оскільки групи по професіям, пов`язаним з обробітком землі та сільськогосподарським виробництвом «тракторист-машиніст», «робітник із землеробства», в ліцеї не утворювалися а ні з 01.09.2024, а ні з 01.10.2025 за обставинами відсутності бажаючих опанувати даний фах та у зв`язку із застарілою технікою, яка складає навчально-матеріальну базу навчального закладу.
Крім того, в судовому засіданні 09.04.2026 представник ПП «СОРТ» також повідомив суд, що після передачі врожаю кукурудзи навчальному закладу виконавець очікував реалізацію ліцеєм врожаю та оплати отриманих послуг згідно умов договору. Разом з цим, повідомив суд, що доля зібраного врожаю після передачі його ліцею за актом приймання-передачі йому не відома, обставини реалізації зібраного врожаю навчальним закладом відповідачу-2 не відомі, наголосивши на тому, що ПП «СОРТ» ніякого відношення до зібраного врожаю після його передачі навчальному закладу за відповідним актом не має.
Прокурор не надав доказів того, що насіння зерна або зібраний врожай має відношення до ПП «СОРТ», як і не надав доказів того, що у ліцею є належна техніка та людські ресурси для оброки землі, однак ліцей самоусунувся від вирощування зерна на земельних ділянках, які перебувають у його користуванні.
З матеріалів справи вбачається, що зобов`язання за спірними договорами станом на час вирішення спору є припиненими шляхом їх виконання відповідно до ст. 599 ЦК України.
З матеріалів справи також не вбачається наявності обставин, які б свідчили про передачу спірних земельних ділянок у володіння чи користування ПП «СОРТ», так само як наявність можливості останнього користуватися земельною ділянкою на власний розсуд та на свою користь, а не виконання робіт передбачених договором. При цьому, суд бере до уваги, що учасники справи не заперечують виконання договору про надання послуг № 71 від 13.05.2025.
Прокурор не надав жодних належних та допустимих доказів того, що ПП «СОРТ» станом на час вирішення спору виконує певні роботи (чи надає послуги) на земельних ділянках, які перебувають в постійному користування навчального закладу.
Крім того, прокурор не довів, що ціни та/або обсяги витратних матеріалів (пального, гербіцидів, пестицидів тощо), які зазначені у специфікації до договору, не відповідають таким, що необхідні для реального вирощування та обробки врожаю зерна кукурудзи, як і не спростував обставину того, що графік вирощування зерна кукурудзи, зазначений у додатку № 2 до договору, відповідає реальному процесу засівання, обробітку, боронування, збирання врожаю тощо. Крім того, на питання суду в судовому засіданні щодо дій по перевірці прокуратурою наявності зерна або його реалізації ДНЗ «Березанський ПАЛ» прокуратура зазначила, що така перевірна не проводилась та вказане не встановлено. 
Так, за умовами договору на виконання сільськогосподарських робіт, весь обсяг сільськогосподарських робіт на спірній земельній ділянці узгоджений сторонами в специфікації № 1 до договору. Можливість відступу ПП «СОРТ» від обсягу погоджених сторонами робіт ні договором, ні додатками до нього не передбачено.
Доказів виконання ПП «СОРТ» самостійної господарської діяльності на земельних ділянках, які перебувають у постійному користуванні ДНЗ «Березанський ПАЛ», до суду не надано, як і не надано доказів того, що ПП «СОРТ» здійснювало подальшу реалізацію зібраного врожаю на користь третіх осіб або мало переважне право на придбання зібраного врожаю від відповідача-1.
Здійснивши аналіз умов оспорюваного договору про надання послуг № 71 від 13.05.2025, судом встановив, що оспорюваний договір не містить ознак, притаманних відносинам у сфері оренди, оскільки в ньому відсутні умови про передачу земельних ділянок в користування, об`єкт оренди, не передбачено виникнення у ПП «СОРТ» права власності на врожай сільськогосподарських культур, а за умовами цього договору ПП «СОРТ» не здійснювало на користь ДНЗ «Березанський ПАЛ» жодних платежів, які б мали ознаки сплати навчальному закладу плати за користування земельними ділянками. 
Суд враховує, що відсутність у спірних правочинах чіткого викладення усіх істотних умов, необхідних для договорів оренди, не є достатньою підставою для висновку про відсутність між сторонами фактичних орендних правовідносин, адже неналежне оформлення відповідних відносин саме є тим способом, завдяки якому досягається прихована мета передачі земельних ділянок в користування.
Разом з цим, суд враховував дату укладення договору про надання послуг № 71 від 13.05.2025 та строк його дії (договір діє до 31.12.2025 без умов щодо його автоматичної пролонгації), строки виконання робіт, у узгоджені сторонами в графіку виконання сільськогосподарських робіт (з 13.05.2025 до 03.10.2025), що відповідає сезонності вирощування сільськогосподарської культури (кукурудза), а також відсутність інших правочинів між сторонами, що моли б свідчити про те, що вирощена за договором про надання послуг сільськогосподарська продукція фактично не залишається у розпорядженні замовника. Умов, за яких сторони наділені можливістю продовжувати правовідносини на невизначений строк, договір про надання послуг № 71 від 13.05.2025 не містить
Також суд враховує, що згідно з положенням ч. 1 ст. 207 ЦК України зміст правочину може бути зафіксований в одному, так і в кількох документах.
Однак, доказів укладення між відповідачем-1 та відповідачем-2 інших супутніх договорів (про спільну діяльність, поставки сільськогосподарської продукції, контрактації сільськогосподарської продукції тощо), за якими до ПП «СОРТ» міг би перейти врожай чи прибуток від його продажу, матеріали справи не містять та сторонами до суду не надано. Доказів дроблення етапів орендних відносин до суду не надано.
Дослідивши умови оспорюваного договору і документи, які складали сторони на його основі (специфікації, графік, акти, платіжні документи), господарський суд дійшов висновку, що у даному випадку суть правовідносин (прав і обов`язків сторін), на які спрямовано укладення договору про надання послуг № 71 від 13.05.2025, та правові наслідки, обумовлені ним, свідчать про спрямованість волі сторін цього договору на встановлення цивільно-правових відносин, пов`язаних з наданням послуг (виконанням робіт) у сільськогосподарському виробництві.
У спірних правовідносинах врожай належить ДНЗ «Березанський ПАЛ», а ПП «СОРТ» лише повинен був надавати визначені умовами договору № 71 послуги/виконати роботи. Зі змісту умов договору про надання послуг № 71 вбачається, що власником врожаю є саме ДНЗ «Березанський ПАЛ». Протилежного матеріали справи не містять.
Наявні в матеріалах справи докази та дії ДНЗ «Березанський ПАЛ» та ПП «СОРТ», вчинені в рамках договору про надання послуг № 71 від 13.05.2025, свідчать про волю сторін саме надати/отримати сільськогосподарські послуги, а не передати земельну ділянку в оренду або користування, що є одним із визначальних критеріїв договору оренди земельної ділянки.
Згідно з матеріалами справи, ДНЗ «Березанський ПАЛ» розрахувалось із ПП «СОРТ» за надані згідно договору № 71 від 13.05.2025 послуги у сільськогосподарському виробництві відповідно до підписаних сторонами актів та додаткової угоди № 1 до договору.
З урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку про відсутність в оспорюваному правочині прихованих умов, які б надавали їм характеру орендного договору з огляду на те, що ПП «СОРТ» не на власний розсуд та на свою користь виконувало роботи, а за завданням замовника, перелік та строки виконання яких узгоджені сторонами в додатках до договору.
При цьому, матеріали справи не містять жодного доказу набуття ПП «СОРТ» права власності на вирощену продукцію. Доказів виникнення між відповідачами орендних відносин (ознак, притаманних орендним правовідносинам) суд за наслідками розгляду даної справи не встановив.
Стосовно тверджень прокурора, що діяльність ПП «СОРТ» ніяким чином не пов`язана з навчальною або науковою діяльністю, укладений договір № 71 не пов`язаний з навчальним процесом, суперечить приписам Закону України «Про освіту» та приховує у собі фактично договір оренди землі суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 80 Закону України «Про освіту» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) до майна закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належать: нерухоме та рухоме майно, включаючи будівлі, споруди, земельні ділянки, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло тощо; майнові права, включаючи майнові права інтелектуальної власності на об`єкти права інтелектуальної власності, зокрема інформаційні системи, об`єкти авторського права та/або суміжних прав; інші активи, передбачені законодавством. Майно закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених законодавством.
Об`єкти та майно державних і комунальних закладів освіти не підлягають приватизації чи використанню для провадження видів діяльності, не передбачених спеціальними законами, крім надання в оренду з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу, з урахуванням визначення уповноваженим органом управління можливості користування державним або комунальним нерухомим майном відповідно до законодавства.
Як було зазначено судом вище, в постійному користуванні ДНЗ «Березанський ПАЛ» перебувають три земельні ділянки державної форми власності з кадастровими номерами 3210400000:04:011:0002 площею 39,0016 га, 3210400000:05:007:0001 площею 46,3701 га, 3210400000:05:010:0001 площею 42,8297 га, які використовуються для здійснення дослідних і навчальних цілей та товарного сільськогосподарського виробництва.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» (який був чинний на дату виникнення спірних правовідносин), до основних повноважень та напрямів діяльності закладу професійної (професійно-технічної) освіти належать, зокрема навчально-виробнича, навчально-виховна, навчально-методична, фінансово-господарська та виробничо-комерційна діяльність.
Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» втратив чинність на підставі на підставі Закону № 4574-IX від 21.08.2025, який набрав чинності 12.09.2025.
Відповідно до ст. 34 Закону України «Про професійну освіту» (Закон № 4574-IX від 21.08.2025), заклад професійної освіти, серед іншого, має право організовувати та здійснювати фінансово-господарську та іншу діяльність відповідно до законодавства та установчих документів закладу професійної освіти.
Згідно з ч. 1, 5 ст. 39 Закону України «Про професійну освіту», керівник закладу професійної освіти здійснює безпосереднє управління закладом і несе відповідальність за освітню, фінансово-господарську та іншу діяльність закладу професійної освіти. Керівник закладу професійної освіти: діє від імені закладу професійної освіти без довіреності в межах повноважень, передбачених законом та установчими документами закладу професійної освіти, і представляє заклад у відносинах з іншими особами; підписує документи з питань освітньої, фінансово-господарської та іншої діяльності закладу професійної освіти; приймає рішення щодо діяльності закладу професійної освіти в межах своїх повноважень, у тому числі розпоряджається в установлених межах і порядку майном закладу та його коштами; організовує та здійснює фінансово-господарську діяльність закладу професійної освіти в межах затвердженого кошторису, фінансового плану.
Частиною 4 ст. 61 Закону України «Про професійну освіту», заклади професійної освіти мають право самостійно здійснювати фінансово-господарську діяльність та залучати кошти з джерел, не заборонених законом.
Заклад професійної освіти має право провадити іншу фінансово-господарську діяльність, що передбачена його установчими документами. (ст. 64 Закону України «Про професійну освіту»).
Крім того, відповідно до п. 1.5 Статуту, основними повноваженнями і напрямами діяльності професійного ліцею, серед іншого є: 1) організація навчально-виховного процесу, вибір форм та методів навчання; 2) навчально-виробнича, навчально-виховна, навчально-методична, фінансово-господарська та виробничо-комерційна діяльність; 12) матеріально-технічне забезпечення навчально-виховного процесу.
Професійний ліцей має землю у постійному користуванні, де розміщене навчальне господарство, яке здійснює господарську діяльність з виробництва продукції, що пов`язана з біологічними процесами її вирощування, призначеної для споживання в сирому і переробленому вигляді (сільськогосподарське виробництво), а також займається переробкою власної виробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.
Відповідно до п. 2.2 Статуту, професійний ліцей має право укладати цивільно-правові угоди.
Пунктом 2.6 Статуту передбачено, що з метою сприяння розвитку навчально-матеріальної та соціально-побутової бази, забезпечення професійно-практичної підготовки, вирішення соціальних та інших питань працівників, учнів, слухачів, професійний ліцей має право укладати договори, у тому числі із підприємствами, установами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання.
Згідно з пп. 6.2, 6.3 Статуту, керівництво діяльністю професійного ліцею здійснює директор, який зокрема: організовує навчально-виробничий, навчально-виховний процес, забезпечує створення необхідних умов для підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації робітників; діє від імені професійного ліцею; забезпечує збереження та ефективне використання за призначенням закріпленого за професійним ліцеєм майна відповідно до законодавства.
Згідно з пп. 7.4 Статуту, додатковими джерелами фінансування, зокрема є: 3) доходи від реалізації продукції навчально-виробничих майстерень та надання інших послуг населенню.
Законом України «Про управління об`єктами державної власності» та постановою Кабінету Міністрів України № 296 від 11.04.2012 «Про затвердження порядку укладення державними підприємствами, установами, організаціями, а також господарськими товариствами, у статутному капіталі яких частка держави перевищує 50 %, договорів про спільну діяльність, договорів комісії, доручення та управління майном» не передбачено погодження договору про надання послуг Міністерством освіти і науки України, як уповноваженим органом управління об`єктами державної власності.
Суд зазначає, що саме по собі залучення освітнім закладом третіх осіб до виконання окремих робіт на земельній ділянці, яка перебуває у його постійному користуванні, не може ототожнюватися із використанням такої земельної ділянки для провадження видів діяльності, не передбачених спеціальними законами, або з передачею її у користування чи в оренду у розумінні ч. 4 ст. 80 Закону України «Про освіту». Мета залучення третіх осіб може полягати, у забезпеченні належного утримання, благоустрою чи експлуатації земельної ділянки відповідно до її цільового призначення, без передачі прав користування земельною ділянкою іншим суб`єктам або наданням її у фактичне володіння/користування третім особам.
Тобто, у межах свого правового статусу заклад освіти вправі організовувати господарське забезпечення свого майна, зокрема залучати сторонніх виконавців для виконання робіт чи надання послуг допоміжного характеру, спрямованих на підтримання належного стану майна та території, за умови відсутності передачі прав користування відповідним майном іншим особам або його фактичного надання у користування.
Порушення вимог ч. 4 ст. 80 Закону України «Про освіту» матиме місце лише у разі встановлення факту використання земельної ділянки для здійснення діяльності, не передбаченої спеціальними законами, а також у разі передачі закладом освіти прав користування такою ділянкою іншим суб`єктам чи фактичного надання її у користування третім особам для діяльності, що не має безпосереднього зв`язку з освітнім процесом або виконанням освітньої функції.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верхового Суду від 29.10.2025 у справі № 918/1181/24.
У практиці Верховного Суду сформовано позицію, за якою відповідно до ч. 4 ст. 80 Закону України «Про освіту» передання майна закладів освіти у користування іншим особам для провадження діяльності, що не має безпосереднього зв`язку з навчальним процесом, виконанням освітньої функції, чи обслуговуванням учасників освітнього процесу, є недопустимим (постанови Верховного Суду від 22.05.2024 у справі № 906/1105/22, від 23.07.2024 у справі № 912/673/23, 17.09.2024 у справі № 927/55/23, від 13.11.2024 у справі № 927/1424/23 тощо).
Водночас, у межах цієї справи суд не встановив обставин, які б свідчили про передачу ДНЗ «Березанський ПАЛ» відповідачу-2 прав користування земельною ділянкою площею 63 га та/або фактичне користування ПП «СОРТ» ділянкою поза межами організаційно-господарських відносин, пов`язаних із виконанням робіт на ній.
Суд зазначає, що ДНЗ «Березанський ПАЛ» та ПП «СОРТ» діяли в межах своєї компетенції і укладений між ними правочин не суперечить господарській діяльності, яку вони провадять, а зміст договору не суперечить чинному законодавству.
Оспорюваний договір не суперечить статутним завдання навчального закладу. При цьому, чинним законодавством не передбачено обов`язок користувача земельної ділянки (на праві постійного користування) узгоджувати з власником свої дії щодо користування ділянкою.
Також суд звертає увагу прокурора, що до видів діяльності ДНЗ «Березанський ПАЛ», окрім основного виду діяльності – професійно-технічна освіта (код КВЕД 85.32), також належать інші види діяльності: вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (код КВЕД 01.11); змішане сільське господарство (код КВЕД 01.50); оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (код КВЕД 46.21), що підтверджується Статутом відповідача-1 та відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 
Отже, прокурор не довів, що земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні ДНЗ «Березанський ПАЛ» на підставі державних актів про право постійного користування, використовуються останнім не за призначенням та поза межами статутних завдань.
Крім того, прокурор не надав доказів того, що грошові кошти, отримані ліцеєм за наслідками реалізації врожаю зерна, були витрачені не на покращення матеріально-технічної бази ліцею, а на інші, не пов`язані з науково-виробничою діяльністю цілі.
Посилання прокурора у відповіді на відзив на норми, які регулюють питання укладення та виконання договорів про спільну діяльність, а також твердження про те, що договір № 71 в даному випадку слід розуміти в контексті договору про спільну діяльність, суд відхиляє, оскільки укладений між сторонами договір про надання послуг № 71 не містить ознак, притаманних договору про спільну діяльність (спільної мети, розподіл прибутку тощо), який регулюється главою 77 Цивільного кодексу України.
Крім того, суд наголошує на тому, що прокурор у позовній заяві не стверджував та не заявляв, що оспорюваний договір № 71 в даному випадку слід розуміти в контексті договору про спільну діяльність, а наявна різниця в видах економічної діяльності відповідачів, відмінність мети їх діяльності, закріплених в статутних документах, виключає можливість діяти для досягнення спільної мети в контексті положень ст. 1130 ЦК України, натомість у позовній заяві прокурор стверджував про те, що оспорюваний договір № 71, всупереч ст. 901 ЦК України, не є договором про надання послуг, оскільки навчальний заклад фактично передав виконавцю земельну ділянку, розпоряджатися якою не мав права, що свідчить про непослідовну позицію прокурора.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, а також оцінивши всі аргументи учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. 75-79, 86 ГПК України, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що укладений між відповідачами договір про надання послуг № 71 від 13.05.2025 за своєю правовою природою та ознаками є прихованим договором оренди земельних ділянок, що є необхідною умовою для визнання правочину недійсним на підставі ст. 203, 215, 235 ЦК України.
Крім того, прокурором не подано належних та допустимих доказів та не доведено в ході розгляду справи факт передачі у володіння чи користування ПП «СОРТ» частини земельної ділянки площею 63 га, а саме: в сукупності площі ріллі кожної земельної ділянки з кадастровим номером 3210400000:04:011:0002 загальною площею 39, 0016 га та з кадастровим номером 3210400000:05:010:0001 загальною площею 42, 8297 га, що розташовані в межах населеного пункту м. Березань, Броварського району, Київської області.
Виконання робіт стороною за договором та надання послуг з обробітку зазначених земельних ділянок (в тому числі і збирання врожаю) не є свідченням вибуття таких земельних ділянок з володіння ДНЗ «Березанський ПАЛ», а відтак позовна вимога про зобов`язання ПП «СОРТ» звільнити частину земельної ділянки площею 63 га є необґрунтованою та недоведеною.
Вказаний договір станом на день вирішення справи виконаний сторонами, а ДНЗ «Березанський ПАЛ» після підписання актів виконаних робіт та акта приймання-передачі зерна від 01.10.2025 став набувачем результатів послуг (став власником врожаю), що не спростовано прокурором в ході розгляду справи.
Частинами 1, 3 ст. 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно з ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Зважаючи на встановлені факти та вимоги зазначених правових норм, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, оскільки прокурор не довів належними та допустимими доказами того, що укладений між відповідачами договір про надання послуг № 71 від 13.05.2025 є удаваним та вчинений з метою приховати інший правочин – договір оренди землі, а також з огляду на не доведення прокурором факту передачі у володіння чи користування ПП «СОРТ» частини земельної ділянки площею 63 га, а саме: в сукупності площі ріллі кожної земельної ділянки з кадастровим номером 3210400000:04:011:0002 загальною площею 39, 0016 га та з кадастровим номером 3210400000:05:010:0001 загальною площею 42, 8297 га, що розташовані в межах населеного пункту м. Березань, Броварського району, Київської області, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги прокурора до відповідачів про визнання недійсним договору про надання послуг № 71 від 13.05.2025 на підставі ст. 203, 215, 235 ЦК України та зобов`язання ПП «СОРТ» звільнити земельні ділянки, які перебувають у постійному користування ДНЗ «Березанський ПАЛ» необґрунтовані, нормативно та документально не доведені, а тому задоволенню не підлягають.
Всі інші клопотання, заяви, доводи та міркування учасників судового процесу досліджені судом, однак залишені без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують вищенаведених висновків суду.
Крім того, відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 238 ГПК України, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів відповідача та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі № 910/13407/17.
Приймаючи до уваги висновки суду про відмову у задоволенні позовних вимог, судовий збір залишається за прокуратурою. 
Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, суд
В И Р І Ш И В:
1. У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
2. Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Відповідно до ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 05.06.2026.

Суддя Л.В. Сокуренко