П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2026 року м. Київ

Справа № 761/34115/25
Провадження №22-ц/824/6626/2026

Резолютивна частина постанови оголошена 03 червня 2026 року
Повний текст постанови складено 04 червня 2026 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
судді-доповідача Стрижеуса А.М., 
суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.
секретаря: Ольшевського П.М.

сторони: позивач  ОСОБА_1 
відповідач Публічне акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований
венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Еверест»

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану адвокатом Смірновим Андрієм Юрійовичем, на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 24 грудня 2025 року, постановлену у складі судді Левицької Т.В., -
В С Т А Н О В И В:

У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ПАТ «ЗНВКІФ «Еверест», третя особа: ТОВ «Компанія з управління активами «Портофін» про визнання недійсним положення договору та стягнення грошових коштів, у якому просить:
-визнати несправедливим та недійсним положення пункту 8.6. Інвестиційного договору №ХПХ/01-КВ/291 від 03.08.2023 р. в частині утримання ПАТ «ЗНВКІФ «Еверест» штрафу в розмірі 10% з ОСОБА_1 . 
- стягнути з ПАТ «ЗНВКІФ «Еверест» на користь ОСОБА_1 - інвестиційний внесок згідно з Інвестиційним договором №ХПХ/01-КВ/291 від 03 серпня 2023 року в розмірі 72127 (сімдесят дві тисячі сто двадцять сім) доларів США 63 центи за курсом гривні до долара США, встановленим Національним банком України на день виконання рішення; - 3 % річних у розмірі 367,55 (триста шістдесят сім) доларів США 55 центів за курсом гривні до долара США, встановленим Національним банком України на день виконання рішення.
У грудні 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Смірнов А.Ю. подав заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах суми позову - 3 000 539,25 грн., які належать ПАТ «ЗНВКІФ «Еверест» та знаходяться як на відкритих поточних банківських рахунках ПАТ «ЗНВКІФ «Еверест», так і на поточних банківських рахунках ПАТ «ЗНВКІФ «Еверест» що можуть бути відкриті у майбутньому. 
Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про визнання недійсним положення договору та стягнення грошових коштів в розмірі 3 000 539,25 гривень.
Зазначає, що 03 серпня 2023 року між позивачем та відповідачем було укладено Інвестиційний договір № ХПХ/01-КВ/291. Відповідно до п. 1.1. та 2.1. Інвестиційного договору його предметом є інвестиційна участь позивача у будівництві об`єкта - багатоповерхового житлового будинку на АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці площею 0,5871 га з кадастровим номером 8000000000:88:057:0026. Відповідач, в свою чергу, згідно п. 2.2. Інвестиційного договору прийняв на себе зобов`язання забезпечити будівництво будинку та вимагати від замовника будівництва - ТОВ «ЮНІОН ДЕВЕЛОПМЕТ ГУРП» належного виконання його обов`язків відповідно до укладеного відповідачем із замовником інвестиційного договору № 15/06/18-1 від 15.06.2018 року.
Станом на дату подання позовної заяви, відповідач всупереч своєму зобов`язанню, встановленому п. 2.2. Інвестиційного договору, не забезпечив планове завершення будівельних робіт зі спорудження Будинку.
Наразі судами різних інстанцій розглядається ряд справ про стягнення грошових коштів з Відповідача внаслідок невиконання ним своїх зобов`язань перед інвесторами (справи № 758/14822/25, № 757/51922/24-ц, 758/9639/25, 757/19306/24-ц, 758/18232/25, 758/16853/25 тощо). 
Згідно з даними Автоматизованої системи виконавчого провадження Відповідач як боржник є стороною наступних виконавчих проваджень: № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, дата відкриття: 28.10.2025 р.; № НОМЕР_3, дата відкриття: 20.11.2025; № НОМЕР_4, дата відкриття: 02.12.2025 р.; № НОМЕР_5, дата відкриття: 03.12.2025 р.
Вказане вище підтверджує ризик настання неплатоспроможності Відповідача, що може в майбутньому ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення судом грошових вимог Позивача.
З огляду на все вищевикладене, просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах суми позову - 3 000 539,25 грн., які належать ПАТ «ЗНВКІФ «Еверест» та знаходяться як на відкритих поточних банківських рахунках ПАТ «ЗНВКІФ «Еверест», так і на поточних банківських рахунках ПАТ «ЗНВКІФ «Еверест» що можуть бути відкриті у майбутньому.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24 грудня 2025 року заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Смірнова А.Ю. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «ЗНВКІФ «Еверест» третя особа: ТОВ «Компанія з управління активами «Портофін» про визнання недійсним положення договору та стягнення грошових коштів залишено без задоволення.
Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що із змісту прохальної частини заяви вбачається, що сторона позивача просить вжити заходи забезпечення позову у вказаній справі шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать відповідачу та знаходяться як на відкритих поточних банківських рахунках відповідача, так і на поточних банківських рахунках відповідача, що можуть бути відкриті у майбутньому, у межах заявленої до стягнення суми позовних вимог.
Разом з тим, позивачем не надано відомостей щодо конкретного банківського рахунку, що належить відповідачу та на який необхідно накласти арешт в межах суми позову.
Відсутність вказаних відомостей позбавляє суд можливості вирішити питання про забезпечення позову шляхом накладення в межах суми позову арешту на грошові кошти, що належать ПАТ «ЗНВКІФ «Еверест» та знаходяться на відкритих поточних банківських рахунках відповідача.
За таких обставин, дослідивши матеріали справи та враховуючи її обставини, характер правовідносин, предмет та підстави позову, суд дійшов висновку, що заява про накладення арешту на грошові кошти не підлягає задоволенню..
Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Смірнов А.Ю. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову. 
Зазначає, що заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач, є адекватними та повністю співмірними із заявленими позовом вимогами оскільки сума забезпечення позову відповідає сумі та характеру позовних вимог позивача. 
Натомість, відмовляючи у задоволенні заяви Позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції проігнорував доводи сторони позивача, належним чином не з`ясував всі обставини справи, не дослідив усіх необхідних юридичних (доказових) фактів, наявність чи відсутність яких впливає на остаточний результат розгляду питання.
При цьому суд першої інстанції взагалі не оцінив можливість настання негативних наслідків, що можуть настати в результаті забезпечення позову.
З цього приводу сторона позивача вказує, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і в разі недоведеності позивачем заявлених вимог, заходи забезпечення будуть скасовані, а негативні незворотні наслідки для Відповідача не настануть. Крім того, судом не прийнято до уваги, що згідно ч.1 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи, а згідно ч.1 ст.156 ЦПК України за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим.
Учасники справи правом подання відзиву не скористалися. 
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Смірнов А.Ю. підтримав доводи апеляційної скарги.
Відповідач ПАТ «ЗНВКІФ «Еверест» та третя особа: ТОВ «Компанія з управління активами «Портофін» в судове засідання явку своїх представників не забезпечили, про день та час розгляду справи відповідно до звітів про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду, повідомлялися належним чином.
За таких обставин колегія суддів у відповідності до вимог ч.2 ст.372 УПК України вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача ПАТ «ЗНВКІФ «Еверест» та третьої особи ТОВ «Компанія з управління активами «Портофін».
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, врахувавши аргументи, апеляційний суд в складі колегії суддів приходить до наступних висновків.
Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що із змісту прохальної частини заяви вбачається, що сторона позивача просить вжити заходи забезпечення позову у вказаній справі шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать відповідачу та знаходяться як на відкритих поточних банківських рахунках відповідача, так і на поточних банківських рахунках відповідача, що можуть бути відкриті у майбутньому, у межах заявленої до стягнення суми позовних вимог.
Разом з тим, позивачем не надано відомостей щодо конкретного банківського рахунку, що належить відповідачу та на який необхідно накласти арешт в межах суми позову.
Відсутність вказаних відомостей позбавляє суд можливості вирішити питання про забезпечення позову шляхом накладення в межах суми позову арешту на грошові кошти, що належать ПАТ «ЗНВКІФ «Еверест» та знаходяться на відкритих поточних банківських рахунках відповідача.
За таких обставин, дослідивши матеріали справи та враховуючи її обставини, характер правовідносин, предмет та підстави позову, суд приходить до висновку, що заява про накладення арешту на грошові кошти не підлягає задоволенню.
Апеляційний суд не може погодитися із висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Згідно ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволення заяви про забезпечення позову не відповідає з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).
Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
При цьому ЄСПЛ у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» ЄСПЛ зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні ЄСПЛ, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.
Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18 зазначено, що повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що 03 серпня 2023 року між ОСОБА_1 ПАТ «ЗНВКІФ «Еверест» від імені, в інтересах та за рахунок якого діяло ТОВ «компанія з управління активами «Портофін» було укладено Інвестиційний договір №ХПХ/01- КВ/291 (далі - Інвестиційний договір).
Відповідно до п. 1.1. та 2.1. Інвестиційного договору його предметом є інвестиційна участь Позивача у будівництві об`єкта - багатоповерхового житлового будинку на АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці площею 0,5871 га з кадастровим номером 8000000000:88:057:0026 (далі - Будинок).
Відповідно до п.1.1. та 2.4. Інвестиційного договору позивач зобов`язався здійснити інвестування квартири з будівельним номером АДРЕСА_2 . Інвестування Квартири відповідно до умов Інвестиційного договору здійснювалось шляхом оплати Позивачем інвестиційного внеску в розмірі, на умовах та у строки, встановлені Інвестиційним договором.
03 серпня 2023 року на виконання зобов`язань за Інвестиційним договором позивач здійснив платежі на користь Відповідача на загальну суму 2637606,41 грн.
Пунктом 6.2. Інвестиційного договору було визначено орієнтовний термін планового завершення будівельних робіт зі спорудження Будинку - ІV квартал 2024 року. При цьому, окремо зазначено, що під плановим завершенням будівельних робіт сторони розуміють завершення виконання Замовником будівельних робіт, що підтверджується офіційним документом авторського нагляду.
У вказаний термін Відповідач всупереч своєму зобов`язанню, встановленому п. 2.2. Інвестиційного договору, не забезпечив планове завершення будівельних робіт зі спорудження Будинку.
Станом на дату подання позовної заяви, будівельні роботи зі спорудження Будинку не тільки не завершені, а й зупинені взагалі.
Таким чином, судом апеляційної інстанції установлено, що між сторонами дійсно існує спір щодо стягнення коштів з відповідача, які були передані позивачкою ПАТ «ЗНВКІФ «Еверест» з метою отримання у власність квартири в об`єкті будівництва, тому вимоги про забезпечення позову є співмірними з заявленими позовними вимогами.
Разом з тим, колегія вважає, що позивачем було надано належне та переконливе обґрунтування існування реального ризику відсутності коштів на рахунках ПАТ «ЗНВКІФ «Еверест» на час виконання рішення суду та існування ризику втрати коштів довірителя.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Частиною 2 статті 376 ЦПК України визначено, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та наданим доказам, судом порушені норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, тому ухвала суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану адвокатом Смірновим Андрієм Юрійовичем, - задовольнити частково.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 24 грудня 2025 року скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення яким накласти арешт на грошові кошти Публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Еверест» (юр. адр. м. Київ 01601, Печерський узвіз, 5, кабінет 109, код ЄДРПОУ 38866146), в межах суми позовних вимог 3 000 539,25 грн. за виключенням сум, які підлягають сплаті як обов`язкові платежі, податки та збори, оплати заробітної плати.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного тексту постанови.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач 

О.І. Шкоріна