Справа № 698/965/25
Провадження № 2/698/15/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

04 травня 2026 р. Калинопільський районний суд Черкаської області в складі: 
головуючого судді Баранова О.І., 
секретаря Пугачовської Т.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Калинопіль в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Гелексі» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики № 84714 від 23.06.2019 року в розмірі 35735,00 грн. та судових витрат.
В обґрунтування позову зазначено, що 23.06.2019 року між ТОВ «ФК «Гелексі» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно телекомунікаційної системи було укладено договір позики № 84714 в електронній формі (надалі договір позики).
На підставі зазначеного вище договору позичальнику надано грошові кошти в якості позики у сумі 7000 грн. Відповідно до умов договору позики, стандартна процентна ставка становить 0,01% в день, комісійна винагорода, за користування позикою становить 1.69 %. Відповідач не виконує свої грошові зобов`язання належним чином, у зв`язку із чим заборгованість відповідача перед позивачем на дату подання позову складає 35735,00 грн., з яких: 7000,00 грн. - заборгованість за позикою; 28735,00 грн. - заборгованість по процентам та комісії за користування позикою.
Ухвалою судді від 09.12.2025 року відкрито провадження у справі, за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Ухвалою суду від 12.01.2026 року постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Заочним рішенням Калинопільського районного суду Черкаської області від 06.02.2026 року позовні вимоги позивача було задоволено повністю.
13.03.2026 року ухвалою суду прийнято до провадження заяву відповідача про перегляд заочного рішення у цивільній справі за вищезазначеним позовом.
10.04.2026 року заочне рішення суду від 06.02.2026 року скасовано та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовних вимогах клопотав судовий розгляд в даній справі проводити за відсутності представника позивача, просив позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином (рекомендоване повідомлення про вручення R068083731730). Згідно викладених у заяві про перегляд заочного рішення тверджень, зазначив, що частково погасив кредит та просив врахувати його статус військовослужбовця.
Приймаючи висловлене волевиявлення сторін по справі, судом було ухвалено здійснити розгляд справи 04.05.2026 року на підставі наявних в матеріалах справи документів.
На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 23.06.2019 року між ТОВ «ФК «Гелексі» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно телекомунікаційної системи було укладено договір позики №84714 в електронній формі.
Відповідачу було надано наступний одноразовий ідентифікатор /20102142/, для підписання Кредитного договору №84714 від 23.06.2019 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів.
Відповідно до умов Кредитного договору ТОВ «ФК «Гелексі» взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 7000 грн., строк кредитування 30 днів, стандартна процентна ставка становить 0,01% в день, комісійна винагорода, за користування позикою становить 1.69 %.
На підставі договору № 04/08-17-ПК від 04.08.2017 року ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС» надавало ТОВ «ФК «Гелексі» послуги з переказу фізичним особам грошових коштів, без відкриття рахунку.
Згідно довідки вих. № 84714 від 01.09.2025 року, ТОВ «ФК «Гелексі» на картковий рахунок отримувача було успішно перераховано грошові кошти: платник коштів: ТОВ «ФК «Гелексі», отримувач коштів ОСОБА_1 , дата платежу 23.06.2019 р., сума платежу 7000,00 грн., платіжний засіб (метод) карта, номер банківської картки отримувача коштів НОМЕР_1 .
Відповідач порушив визначені умови Кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит Кредитодавцю, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед Кредитодавцем за кредитним договором, у зв`язку з чим у нього на дату подання позову заборгованість складає 35735,00 грн., з яких: 7000,00 грн. - заборгованість за позикою; 28735,00 грн. - заборгованість по процентам та комісії за користування позикою.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Як передбачено ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, є фінансовою послугою (п. 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»).
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта господарювання; 3) прізвище, ім`я і по батькові фізичної особи, яка отримує фінансові послуги, та її адресу; 4) найменування, місцезнаходження юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 9-1) підтвердження, що інформація, зазначена в частині другійстатті 12 цього Закону, надана клієнту; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін.
Згідно ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначенимстаттею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
В силу ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку Банку не повернуті, а також враховуючи вимоги частини другоїстатті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що він вправі вимагати захисту своїх прав шляхом стягнення суми заборгованості за даним договором.
Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Як вбачається з розрахунку заборгованості наданого позивачем, відповідачем ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором не виконувалися належним чином, в зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 35735,00 грн., з яких: 7000,00 грн. - заборгованість за позикою; 28735,00 грн. - заборгованість по процентам та комісії за користування позикою.
При цьому, вказаний розрахунок не містить даних про повернення коштів по кредиту, а отже суд відкидає твердження відповідача ОСОБА_1 щодо часткового погашення кредитної заборгованості, викладені у заяві про перегляд заочного рішення.
Відповідач не скористався можливістю надати суду свій розрахунок заборгованості, який би він вважав правильним.
Таким чином, станом на момент розгляду даної справи докази виконання відповідачем зобов`язань з повернення кредиту в матеріалах справи відсутні.
В той же час, наведений позивачем розрахунок в частині стягнення з відповідача процентів суд визнає необґрунтованим з наступних підстав.
Відповідно до п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» - військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією рсійської федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
Згідно довідки командира в/ч НОМЕР_2 за формою 5, встановлено, що солдат, за призовом під час мобілізації, ОСОБА_1 , перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_2 .
Враховуючи, що відповідач є військовослужбовцем, який перебуває на військовій службі він має право на визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» пільги, гарантії та компенсації, зокрема, на звільнення від обов`язку сплачувати проценти за користування кредитом, штрафні санкції та пеню за невиконання зобов`язань за кредитним договором.
Пункт 15 ст.14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу закон не передбачає, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.
Наведене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду від 26.12.2018 у справі №522/12270/15, від 14.05.2021 у справі №502/1438/18, від 24.02.2022 у справі №591/4698/20, від 12.05.2022 у справі №336/512/18, від 18.01.2023 у справі №642/548/21.
Застосування приписів п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» обумовлено самим фактом наявності статусу військовослужбовця у конкретної особи, яка несе відповідальність перед банківською установою, їх застосування є обов`язком суду та жодним чином не обумовлено відомостями про обізнаність банку щодо наявності в особи спеціального статусу.
З огляду на звільнення відповідача ОСОБА_1 , як військовослужбовця, від обов`язку сплати відсотків, суд вважає недоцільним перевіряти розмір нарахованих відсотків за користування кредитом.
Таким чином, вимоги позивача про стягнення відсотків та комісійних винагород в розмірі 28735,00 грн. за кредитним договором не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.
Враховуючи, що відповідач є військовослужбовцем, не виконує зобов`язань за договором кредиту, заборгованість за тілом кредиту не погашено, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що з нього необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у сумі 7000,00 грн. та відмовити у стягненні відсотків та комісійних винагород на підставі частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей».
Щодо судових витрат суд зазначає наступне.
Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 2 ст. 137 ЦПК).
Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 979 грн. (7000 : 35735 х 5000).
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір за передбаченою законом ставкою, в розмірі 2422,40 гривень. Із наведеного слідує, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 475 грн. (7000 : 35735 х 2422,40).
Керуючись статтями 12, 13, 81, 89, 137,141, 263, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики -задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі» (код ЄДРПОУ: 41229318) заборгованість за кредитним договором № 84714 від 23.06.2019 року у розмірі 7000 (Сім тисяч) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі» (код ЄДРПОУ: 41229318) витрати на професійну правничу допомогу,пропорційно до задоволених вимог, у розмірі 979 (Дев`ятсот сімдесят дев`ять) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі» (код ЄДРПОУ: 41229318) судові витрати по сплаті судового збору, пропорційно до задоволених вимог, в розмірі 475 (Чотириста сімдесят п`ять) гривень.
В іншій частині вимог - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Баранов О.І.