ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2026 року	 	Справа № 914/4101/25	
місто Львів
Західний апеляційний господарський суд у складі	
головуючий суддя:	Рим Т. Я.,	
судді:	Манюк П. Т.,	
 	Прядко О. В.,	
розглянув у письмовому провадженні без повідомлення сторін	
апеляційної скарги: 	Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Карпатський лісовий офіс" ДП "Ліси України",	
на рішення:	Господарського суду Львівської області від 05.03.2026 (суддя Березяк Н. Є.),	
у справі:	№ 914/4101/25,	
за позовом:	Першого заступника керівника Золочівської окружної прокуратури Львівської області (надалі – Прокурор) в інтересах держави в особі Бродівської міської ради Золочівського району Львівської області (надалі – Бродівська МР або Позивач),	
до відповідача:	Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Карпатський лісовий офіс" ДП "Ліси України" (надалі - ДП "Ліси України", Відповідач або Апелянт),	
про:	стягнення 69'032,94 гривень.	
I. ПРОЦЕДУРИ
Історія розгляду справи
1. Прокурор в інтересах держави в особі Бродівської МР звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до ДП "Ліси України" про стягнення 69'032,94 гривень.
2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Відповідач як постійний лісокористувач не забезпечив належну охорону лісу. У результаті цього невстановлені особи здійснили незаконну вирубку двох дерев породи "дуб звичайний" у кварталі 1, виділі 5 Лешнівського лісництва ДП "Бродівське лісове господарство", чим було завдано шкоди на суму 69'032,94 гривень. 
3. Предметом позову є стягнення 69'032,94 грн шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
4. Підставою позову є порушення постійним лісокористувачем правил лісокористування, наявність у його діях повного складу цивільного правопорушення.
5. Рішенням від 05.03.2026 місцевий суд позовні вимоги задовольнив у повному обсязі. Своє рішення суд мотивував тим, що Відповідач допустив протиправну бездіяльність, оскільки як постійний лісокористувач не забезпечив належної охорони та збереження лісу, внаслідок чого на підвідомчій йому ділянці було здійснено незаконну рубку двох дерев породи "дуб звичайний", що спричинило шкоду державі. 
6. Суд установив наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної бездіяльності, шкоди, причинного зв`язку та вини Відповідача, у зв`язку з чим дійшов висновку про обґрунтованість позову та необхідність відшкодування збитків.
7. Доводи Відповідача про відсутність його вини у заподіянні шкоди, а також про те, що незаконну рубку здійснили невстановлені особи і тому відповідальність не може бути покладена на нього, суд відхилив як необґрунтовані, оскільки вони не спростовують факту невиконання ним обов`язків постійного лісокористувача щодо забезпечення охорони та збереження лісу.
8. Крім того, суд визнав наявність підстав для представництва Прокурором інтересів держави, з огляду на бездіяльність уповноваженого органу щодо належного захисту цих інтересів.
Рух справи в суді апеляційної інстанції
9. Не погодившись із указаним рішенням, ДП "Ліси України" подало апеляційну скаргу до Західного апеляційного господарського суду.
10. Частиною 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
11. Оскільки рішення господарського суду ухвалено у справі з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (69'032,94 грн), апеляційний суд ухвалою від 24.03.2026 відкрив апеляційне провадження та призначив розгляд апеляційної скарги у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи і проведення судового засідання.
12. Учасники справи отримали ухвалу про відкриття апеляційного провадження у справі 25.03.2026, про що свідчать долучені до матеріалів справи довідки про доставку електронних листів (том 2, а. с. 17-19).
13. Відповідно до частин 1 та 2 статті 271 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.
14. Згідно з частиною 1 статті 273 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.
15. Отримавши від сторін пояснення щодо апеляційної скарги, суд вважає за можливе ухвалити цю постанову.
II. АРГУМЕНТИ СТОРІН
Позиція Апелянта
16. Оскаржуване рішення є таким, що ухвалене на підставі неправильного застосування норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню.
17. Прокурор не довів усіх елементів складу цивільного правопорушення, необхідних для покладення на Відповідача обов`язку відшкодувати шкоду, а саме: протиправної поведінки, шкоди, причинного зв`язку та вини.
18. Шкода, обчислена як за незаконну рубку дерев, може бути заподіяна лише особою, яка безпосередньо здійснила порубку, а не постійним лісокористувачем через бездіяльність. Незаконну рубку двох дерев породи "дуб звичайний" вчинили невстановлені особи, тоді як працівники лісгоспу самостійно виявили факт порубки, склали акт огляду місця вчинення порушення лісового законодавства від 20.01.2022 та передали матеріали до правоохоронних органів для встановлення винних осіб.
19. Постанова Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 № 665 "Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу", на підставі якої визначено розмір шкоди, застосовується до осіб, які безпосередньо здійснили незаконне вирубування або пошкодження дерев, і не передбачає відповідальності для підприємств, установ чи організацій, на які покладено обов`язок охорони лісу. На підтвердження цього Апелянт посилається на роз`яснення Міністерства юстиції України від 06.09.1999 № 20-25-971, спільне роз`яснення Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України і Державного комітету лісового господарства України № 23-10/6-113 від 28.04.1999 та № 03-01/981 від 30.04.1999, а також лист Державного агентства лісових ресурсів України від 10.01.2012 № 08-07/123-12, у яких зазначено, що такі такси застосовуються саме до безпосередніх порушників, вина яких встановлена у передбаченому законом порядку.
20. Прокурор не довів, які саме дії, передбачені законодавством, не були вчинені Відповідачем для забезпечення охорони лісу та яким чином це спричинило незаконну рубку, тоді як Відповідачем здійснювалися відповідні заходи. Зокрема, прийнято розпорядчі документи: наказ № 129 від 01.12.2020 "Про охорону лісових насаджень та мисливських угідь в зоні діяльності ДП "Бродівський лісгосп"", наказ № 88 від 07.06.2021 "Про закріплення кварталів за майстерськими дільницями ДП "Бродівський лісгосп"", наказ № 179 від 31.12.2021 "Про охорону лісових насаджень та мисливських угідь", наказ № 54 від 01.04.2022 "Про закріплення водіїв за патрульним автомобілем Рено Дастер НОМЕР_1 ", наказ № 133 від 12.10.2022 "Про проведення осінньої ревізії майстерських дільниць" та наказ № 156 від 30.11.2022 "Про результати осінньої ревізії обходів", якими регламентовано заходи з охорони, контролю та обстеження лісових насаджень. Після виявлення незаконної рубки було складено акт огляду місця вчинення порушення та повідомлено правоохоронні органи.
21. Норми Лісового кодексу України, хоча й покладають обов`язок охорони лісу, не передбачають окремого правопорушення у вигляді незабезпечення його охорони, не встановлюють матеріальної відповідальності за таку бездіяльність, не визначають порядку обчислення шкоди в такому випадку.
22. Прокурор не довів наявності передбачених законом виключних підстав для звернення до суду в інтересах держави, зокрема не підтверджено бездіяльності уповноваженого органу – Бродівської МР. 
23. Матеріали справи не містять доказів вчинення Прокурором будь-яких заходів реагування з метою виявлення або усунення можливого неналежного виконання обов`язків Бродівською МР. Зокрема, Прокурор повинен був надати внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі статті 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовця, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов`зків тощо.
24. Прокурор звернувся до суду фактично одразу після повідомлення Бродівської МР про можливе порушення інтересів держави, не надавши їй можливості самостійно відреагувати та реалізувати свої повноваження щодо їх захисту, що виключає підстави для здійснення Прокурором представництва у цій справі.
Відзив
25. Апеляційна скарга є безпідставною та не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції – законним і обґрунтованим.
26. Посилання Відповідача на листи та роз`яснення органів (Мін`юсту, Мінприроди, Держкомлісгоспу, Держлісагентства) є необґрунтованими, оскільки такі документи мають лише рекомендаційний характер і не є нормативно-правовими актами. Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Лісовим кодексом України та Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища". У справі доведено всі елементи цивільного правопорушення: протиправну бездіяльність відповідача як постійного лісокористувача, наявність шкоди, причинний зв`язок та вину. При цьому не має значення, хто саме здійснив незаконну рубку, оскільки відповідальність покладається на лісокористувача за неналежну охорону лісу.
27. Твердження про відсутність відповідальності постійного лісокористувача є необґрунтованим. Закон прямо покладає на нього обов`язок забезпечувати охорону і захист лісу (статті 86, 105, 107 Лісового кодексу України, стаття 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища"), а у разі порушення – відшкодовувати завдану шкоду. 
28. У справі встановлено факт незаконної рубки двох дерев на ділянці, що перебуває у користуванні Відповідача, що свідчить про неналежну охорону лісу. Відповідач у цьому випадку не є потерпілим, а несе відповідальність перед державою як власником лісу. Посилання на вжиті заходи чи звернення до правоохоронних органів не спростовують його вини, а відсутність чіткого переліку необхідних дій не звільняє від обов`язку забезпечити належний захист лісу. До того ж Відповідач не надав жодних доказів правомірності рубки (зокрема лісорубного квитка). Тому висновок суду про стягнення шкоди у розмірі 69'032,94 грн є обґрунтованим.
29. Доводи про відсутність підстав для представництва Прокурором інтересів держави є безпідставними. Відповідно до статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор має право звертатися до суду в інтересах держави у разі, якщо уповноважений орган не здійснює або неналежно здійснює захист таких інтересів, за умови дотримання процедури попереднього повідомлення уповноваженого органу та надання йому розумного строку для реагування. 
30. Прокурор звернувся до Бродівської МР із запитом від 11.11.2025 щодо вжиття заходів для стягнення шкоди. У відповіді від 19.11.2025 міська рада повідомила, що не зверталася і не планує звертатися до суду через відсутність коштів і необхідних матеріалів, водночас підтримавши можливе подання позову Прокурором, чим фактично відмовилась від самостійного захисту інтересів держави. Надалі Прокурор додатково повідомив про намір звернення до суду (03.12.2025), однак жодних дій з боку ради вчинено не було. Це свідчить про бездіяльність Позивача та підтверджує, що Прокурор правомірно здійснив представництво інтересів держави у суді.
III. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
31. Відповідно до приписів статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
32. Рішення Господарського суду Львівської області від 05.03.2026 у цій справі оскаржується Відповідачем в повному обсязі.
33. Як убачається зі змісту апеляційної скарги, її основні доводи зводяться до заперечення висновків місцевого господарського суду щодо наявності в діях Відповідача повного складу цивільного правопорушення, а також щодо наявності правових підстав для здійснення Прокурором представництва інтересів Позивача.
Щодо підстав представництва Прокурором інтересів держави
34. Відповідно до частини 1 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції, чинній на момент звернення Прокурора з позовом) представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.
35. Згідно з частиною 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
36. При цьому інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які належать до їх компетенції, а також захист прав та свобод місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який належить до їх відання. Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи (див. пункт 7.23 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 08.02.2019 у справі № 915/20/18).
37. Порушення інтересів держави у цій справі обґрунтовується Прокурором невідшкодуванням шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, що призводить до недоотримання коштів місцевим бюджетом.
38. Оскільки зазначена шкода завдана внаслідок незаконної рубки дерев на території лісового господарства, що відноситься до Бродівської територіальної громади Золочівського району Львівської області, саме Бродівська МР є органом, уповноваженим державою на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах.
39. Відповідно до частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень.
40. Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення (див. пункт 79 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18).
41. Невжиття компетентним органом жодних заходів упродовж розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності…), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо (див. пункт 80 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18).
42. Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим (див. пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18).
43. Як убачається з матеріалів справи Прокурор звертався до Бродівської МР із запитом № 14.54/05-39-5054вих-25 від 11.11.2025 (том 1, а. с. 56-57), в якому повідомив про виявленні порушення інтересів держави та просив надати інформацію про те чи відшкодовано бюджету Бродівської МР шкоду в розмірі 69'032,94 грн, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, та чи зверталась Бродівська МР до суду з позовом про стягнення з ДП "Ліси України" такої шкоди.
44. Бродівська МР листом № 6322-25 від 20.11.2025 (том 1, а. с. 59) повідомила Прокурора про те, що шкода у розмірі 69'032,94 грн Відповідачем не відшкодована, при цьому заходи щодо її стягнення у судовому порядку міською радою не вживалися та найближчим часом не плануються у зв`язку з відсутністю коштів на сплату судового збору.
45. Прокурор листом № 14.54/05-39-5455 вих-25 віл 03.12.2025 повідомив Позивача про звернення до суду з цим позовом.
46. Позов подано 30.12.2025 (зареєстрований 31.12.2025). 
47. Отже, з моменту повідомлення Прокурором Бродівську МР про наявність порушень інтересів держави у цій справі (11.11.2025) до моменту звернення Прокурора з позовом (31.12.2025) пройшло більше ніж один місяць. Проте Бродівська МР так і не вжила заходів представницького характеру. 
48. З огляду на це місцевий суд правильно встановив наявність підстав для представництва інтересів держави Прокурором у цій справі. З огляду на це доводи Апелянта, зазначені у пункті 22 цієї постанови, є безпідставними.
49. Обґрунтовуючи незначний строк звернення Прокурора до суду після повідомлення Позивача про виявленні порушення, Апелянт посилається на лист Прокурора від 23.05.2025 № 14.54/05-39-2395вих-25 та подальше звернення до суду у червні 2025 року, які не є обставинами цієї справи.
50. Колегія суддів відхиляє аргументи Апелянта, зазначені у пункті 23 цієї постанови, адже Господарський процесуальний кодекс України та Закон України "Про прокуратуру" не встановлюють обов`язку прокурора попередньо вживати заходи реагування як передумову звернення до суду.
Щодо складу правопорушення
51. Відносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами Цивільного кодексу України та спеціальними нормативно-правовими актами у сфері природоохоронного законодавства. Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто є деліктною відповідальністю.
52. Частиною 1, пунктом 3 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі. Глава 82 Цивільного кодексу України присвячена деліктним зобов`язанням, тобто зобов`язанням з відшкодування шкоди. Стаття 1166 Цивільного кодексу України встановлює загальні правила та підстави відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань. Зокрема, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
53. Загальною підставою цивільно-правової відповідальності у формі відшкодування шкоди, є вчинення винною особою цивільного правопорушення, до складу якого включаються протиправна поведінка (дія або бездіяльність) особи, настання шкоди, причинний зв`язок між поведінкою та шкодою, вина особи. Наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення дає правові підстави для відповідальності. При цьому відсутність своєї вини доводить особа, яка завдала шкоди (частина 2 статті 1166 Цивільного кодексу України).
54. В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.
55. Отже, переглядаючи справу в апеляційному порядку, колегії суддів необхідно перевірити правильність висновків місцевого суду щодо наявності повного складу цивільного правопорушення, який включає в себе протиправність поведінки (бездіяльності), заподіяння шкоди та її розмір, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, а також вину.
Протиправна поведінка (бездіяльність)
56. Згідно з частиною 1 статті 5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ)...
57. Відповідно до пункту 1 абзацу 2 статті 19 Лісового кодексу України постійні лісокористувачі зобов`язані забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку.
58. Статтею 64 Лісового кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані… здійснювати охорону лісів від… незаконних рубок…
59. Згідно із частинами 1 та 2 статті 86 Лісового кодексу України організація охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від… незаконних рубок… Власники лісів і постійні лісокористувачі зобов`язані розробляти та проводити в установлений строк комплекс протипожежних та інших заходів, спрямованих на збереження, охорону та захист лісів. 
60. Порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності. При цьому не важливо хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній лісокористувачу ділянці лісу.
61. Отже, обов`язок щодо забезпечення охорони лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які відповідають за невиконання або неналежне виконання таких обов`язків, в тому числі у разі незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок дерев. При цьому, цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а й постійні лісокористувачі, вина яких полягає у протиправній бездіяльності у вигляді невчинення дій щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчих їм ділянках із земель лісового фонду, що має наслідком самовільну рубку (пошкодження) лісових насаджень третіми (невстановленими) особами.
62. Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 16.08.2022 у справі № 925/1598/20, від 11.01.2024 у справі № 922/618/22, від 24.01.2024 у справі № 907/449/22, від 27.03.2024 у справі № 908/65/23, від 30.01.2025 у справі № 907/48/24, від 11.02.2026 у справі № 907/278/25, від 19.02.2026 у справі № 918/612/25 та інших.
63. Отже, те, що незаконну рубку вчинили невідомі особи, а Відповідач самостійно виявив цей факт та повідомив про нього правоохоронні органи, не має правового значення для вирішення питання про його відповідальність, оскільки не спростовує факту неналежного виконання ним обов`язку щодо забезпечення охорони та збереження лісу. 
64. З огляду на це колегія суддів відхиляє аргументи Апелянта, зазначені у пункті 18 цієї постанови.
65. Колегія суддів не погоджується з аргументом Апелянта, зазначеним у пункті 20 цієї постанови. Адже відсутність чіткого переліку заходів не звільняє відповідача від необхідності та не спростовує можливості виконання ним комплексу заходів, необхідних і достатніх для виконання покладених на нього обов`язків (аналогічний висновок Викладений у пункті 70 Постанови Верховного Суду від 28.09.2023 у справі № 927/32/23). 
66. Сам по собі факт видачі наказів, зазначених у пункті 20 цієї постанови (том 1, а. с. 160-164) не свідчить про належне виконання обов`язку із забезпечення охорони лісу. Такі документи мають організаційний характер і не підтверджують фактичного здійснення ефективних заходів контролю та запобігання незаконним рубкам на конкретній ділянці.
67. Як установлено місцевим судом та не заперечувалось учасниками справи ДП "Бродівське лісове господарство" було лісокористувачем ділянки лісу у кварталі 1, виділі 5 Лешнівського лісництва. Ця обставина підтверджується планшетом лісокористування № 1 (том 1, зворот а. с. 52).
68. Наказом Державного агентства лісових ресурсів № 966 від 04.11.2022 (том 1, а. с. 66-67) припинено діяльність ДП "Бродівське лісове господарство" шляхом його приєднання до ДСГП "Ліси України". 
69. ДГСП "Ліси України" у зв`язку з припиненням ДП "Бродівське лісове господарство" зареєструвало право постійного користування земельною ділянкою площею 51,6538 га, кадастровий номер 4620383200:02:001:0001, цільове призначення: для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг, що знаходиться за адресою: Львівська область, Бродівський район, с/рада Лешнівська (том 1, зворот а. с. 54-55).
70. Наказом ДСГП "Ліси України" № 320 від 17.01.2023 (том 1, зворот а. с. 68) за філією "Бродівське лісове господарство" ДСГП "Ліси України" закріплено майно, права та обов`язки, які передані за передавальним актом.
71. В подальшому ДП "Ліси України" видало наказ від 18.10.2024 (том 1, а. с. 69-70) "Про припинення філії Бродівське лісове господарство" ДСП "Ліси України", яким, серед іншого, зобов`язало директора філії "Бродівське лісове господарство" забезпечити оформлення передавального балансу майна та передавального акта до філії "Карпатський лісовий офіс" ДСГП "Ліси України". До єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 02.10.2024 внесено запис про створення філії "Карпатський лісовий офіс" ДСГП "Ліси України".
72. Наказом № 2340 від 31.12.2024 (том 1, зворот а. с. 70-72) ДСГП "Ліси України" затвердило передавальний акт філії "Бродівське лісове господарство", що координується Карпатським лісовим офісом.
73. Отже, Відповідач є постійним лісокористувачем ділянки лісу як правонаступник ДП "Бродівське лісове господарство", а тому правильними є висновки місцевого суду про те, що відповідальність за зобов`язанння щодо вжиття заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, у тому числі від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладаються на нього.
74. Відповідно до акту огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства від 20.01.2022 (том 1, а. с. 45) уповноважені особи Відповідача у кварталі 1 виділ 5 Лишнівського лісництва виявили незаконну рубку двох дерев породи "дуб звичайний" діаметром в пні 83 см та 96 см, загальною кубомасою 11,96 м3 .
75. За вказаним фактом на підставі заяви Відповідача (том 1, зворот а. с. 44) відділенням № 1 Золочівського районного відділу поліції Головного управління національної поліції у Львівській області 20.01.2022 зареєстровано кримінальне провадження № 12022141160000016 за частиною 1 статті 246 Кримінального кодексу України, що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань (том 1, а. с. 44).
76. Отже, на підставі наявних у справі доказів, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що Відповідач не виконав покладених на нього законодавством обов`язків, адже не забезпечив охорону лісу від незаконної рубки дерев. Тому наявний такий елемент складу цивільного правопорушення як протиправна поведінка (бездіяльність) Відповідача
Шкода та її розмір
77. Згідно з розрахунком Відповідача, що наведений в Акті огляду місця вчинення правопорушення від 20.01.2022 (том 1, а. с. 45), розмір шкоди, завданої незаконною порубкою дерев, складає 69'032,48 гривень.
78. В межах кримінального провадження для підтвердження незаконної рубки дерев, а також визначення розміру завданої цим шкоди було проведено експертизу. Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/114-23/20461-ФХЕД від 18.06.2024 (надалі – Висновок експерта) (том 1, а. с. 47-51) розмір шкоди, заподіяної рубкою, проведеною всупереч діючим вимогам складає 69'032,94 гривень. Цей розмір визначений на підставі такс, що викладених у додатку 1 до постанови КМ України від 23.07.2008 № 665 "Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяну лісу" (надалі – Постанова № 665). Судову експертизу провів судовий експерт Артишко М. В., який на підставі ст. ст. 384, 385 КК України попереджений про відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
79. Доводи Апелянта про те, що такси, затверджені Постановою № 665, застосовуються винятково до осіб, які безпосередньо здійснили незаконне вирубування або пошкодження дерев (див. пункт 19), є безпідставними. Зазначена постанова визначає не суб`єкта відповідальності, а спосіб обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу. З її змісту вбачається, що такси затверджено для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами, зокрема незаконним вирубуванням дерев.
80. Посилання апелянта на роз`яснення Міністерства юстиції України від 06.09.1999 № 20-25-971, спільне роз`яснення Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України і Державного комітету лісового господарства України № 23-10/6-113 від 28.04.1999 та № 03-01/981 від 30.04.1999, а також лист Державного агентства лісових ресурсів України від 10.01.2012 № 08-07/123-12 (див. пункт 19 цієї постанови) не спростовують правильності застосування такс, оскільки такі документи не є нормативно-правовими актами та не можуть змінювати зміст і порядок застосування постанови Кабінету Міністрів України.
81. Відповідач, не заперечив вихідних даних, використаних для розрахунку шкоди (кількість дерев, порода, діаметр тощо), та не подав альтернативного визначення її розміру. 
82. За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість шкоди у заявленому розмірі 69'032,94 гривень.
Причиновий зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою
83. Протиправна бездіяльність Відповідача, що мала наслідком незаконну рубку лісу, спричинила втрату лісових ресурсів. Отже, суд встановив наступний елемент складу правопорушення – причинний зв`язок.
Вина
84. Відповідач відсутності своєї вини не довів. Тому наявній останній елемент складу цивільного правопорушення вину.
85. Отже, у цій справі доведеними є всі елементи складу цивільного правопорушення. Тому колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про наявність підстав для задоволення позову.
IV. ВИСНОВКИ 
86. Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
87. Рішення Господарського суду Львівської області від 05.03.2026 у справі № 914/4101/25 прийнято з дотриманням вимог норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга – без задоволення.
V. СУДОВІ ВИТРАТИ
Розподіл витрат на оплату судового збору
88. Відповідно до частини 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
89. Оскільки апеляційний суд залишає рішення місцевого суду без змін витрати на оплату судового збору залишаються за Апелянтом на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Враховуючи наведене, керуючись статтями 73, 74, 76, 77, 78, 79, 91, 114, 282, Господарського процесуального кодексу України, суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Карпатський лісовий офіс" ДП "Ліси України" залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Львівської області від 05.03.2026 у справі № 914/4101/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на постанову суду апеляційної інстанції в порядку та строки, визначені статтями 287, 288 Господарського процесуального кодексу України. Касаційну скаргу подають безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя	Рим Т. Я. 	
Судді	Манюк П. Т. 	
 	Прядко О. В.