ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" травня 2026 р. Справа№ 910/15229/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Сибіги О.М.
суддів: Гончарова С.А. 
Тищенко О.В. 

секретар судового засідання: Михайленко С.О.
за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 14.05.2026
Розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства “Укргазвидобування”
на рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2025
повний текст рішення складено 09.12.2025
у справі № 910/15229/24 (суддя Андреїшина І.О.)
за позовом VOREX LLC 
до Акціонерного товариства “Укргазвидобування”
про стягнення 10 268 668,45 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
VOREX LLC (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства “Укргазвидобування” (відповідач) про стягнення 10 268 668,45 грн.
Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем безпідставно застосовано оперативно-господарську санкцію, шляхом зарахування нарахованих відповідачем штрафних санкцій у розмірі 240 238,66 доларів США за несвоєчасну поставку позивачем товару, оскільки прострочення виконання позивачем зобов`язання щодо поставки товару за договором поставки трубної продукції № UGV371/30-23 від 23.06.2023 відбулось через настання форс-мажорних обставин. Позивач зазначає, що відповідачем прострочено виконання грошового зобов`язання за договором на зазначену суму. На підставі викладеного, позивачем заявлено до стягнення заборгованість у розмірі 240 238,66 доларів США. Крім того, позивачем заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 7 090,25 доларів США та пеню у розмірі 439,64 доларів США.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/7119/25.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.03.2025 позов задоволено, стягнуто з Акціонерного товариства “Укргазвидобування” на користь VOREX LLC заборгованість у розмірі 240 238 доларів США 66 центів, пеню у розмірі 439 доларів США 64 центів, 3% річних у розмірі 7 090 доларів США 25 центів, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 124 361,28 грн.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.07.2025 апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Укргазвидобування” на рішення господарського суду міста Києва від 04.03.2025 у справі № 910/15229/24 залишено без задоволення; рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2025 у справі № 910/15229/24 залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 19.08.2025 у справі № 910/15229/24 касаційну скаргу Акціонерного товариства “Укргазвидобування” задоволено частково; рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2025 у справі № 910/15229/24 скасовано; передано справу № 910/15229/24 на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.09.2025 у справі № 910/15229/24 прийнято позовну заяву до провадження.
08.10.2025 Господарським судом міста Києва закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Короткий зміст рішень місцевого господарського суду та мотиви їх прийняття
Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.12.2025 у справі № 910/15229/24 позов задоволено повністю. Стягнуто з Акціонерного товариства “Укргазвидобування” на користь VOREX LLC 240 238,66 доларів США заборгованості, 439,64 доларів США пені, 7 090,25 доларів США 3% річних та 124 361,28 грн судового збору.
В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено про наявність форс-мажорних обставин, які перешкоджали позивачу поставити товар вчасно та, з урахуванням взаємозв`язку між договірними зобов`язаннями за договорами FN від 17.08.2023, від 01.06.2023 про надання транспортних послуг та № UGV371/30-23 від 23.06.2023, враховуючи характер та вид обставин, які зумовили затримку у виконанні вказаних договірних зобов`язань, а також неможливість позивача запобігти наслідкам таких обставин та доведеності наявності в даному випадку форс-мажорних обставин у певні проміжки часу та наявності причинно-наслідкового зв`язку між ними та простроченням позивачем поставки товару відповідачу за договором поставки трубної продукції № UGV371/30-23 від 23.06.2023, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись з рішенням Господарського суду міста Києва від 03.12.2025 у справі № 910/15229/24, 29.12.2025 Акціонерне товариство “Укргазвидобування” звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києві від 03.12.2025 у справі №910/15229/24 та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що рішення суд першої інстанції прийнято без з`ясування обставин, що мають значення для справи, ухвалення оскаржуваного рішення при неправильному застосуванні норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що є підставою для його скасування. 
В обгрунтування поданої апеляційної скарги скаржник зазначає, що місцевий господарський суд не виконав вказівки, що містяться у постанові Верховного суду у даній справі внаслідок повного ігнорування доводів та доказів відповідача, що спростовують позицію позивача про наявність форс-мажорних обставин. Скаржник зазначає, що судом першої інстанції порушено приписи статей 73, 74, 76, 77, 86, 236- 238, 282 Господарського процесуального кодексу України та неправильно застосовано норми матеріального права, зокрема, статтю 263, частину 1 статті 617 Цивільного кодексу України, частину 2 статті 218, статтю 219 Господарського кодексу України, статтю 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні». Також скаржник посилається на низку постанов Верховного Суду, які не були враховані судом першої інстанції.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2025 матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства “Укргазвидобування” у справі № 910/15229/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Сибіга О.М., судді: Владимиренко С.В., Алданова С.О.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.01.2026, в зв`язку з перебуванням судді Алданової С.О. у відпустці, для вирішення питання руху апеляційної скарги Акціонерного товариства “Укргазвидобування” у справі № 910/15229/24 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя: Сибіга О.М., судді: Владимиренко С.В., Ходаківська І.П.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2026 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали господарської справи № 910/15229/24.
22.01.2026 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали господарської справи № 910/15229/24.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.01.2026 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/15229/24 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства “Укргазвидобування” на рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2025, розгляд справи призначено на 05.03.2026.
19.02.2026 до Північного апеляційного господарського суду від представника VOREX LLC надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів апеляційної скарги заперечує та наводить власні на їх спростування, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити.
Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2026, у зв`язку з перебування судді Владимиренко С.В. у відпустці та судді Ходаківської І.П. з 05.03.2026 у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 910/15229/24.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.03.2026 для розгляду справи № 910/15229/24 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду, у складі: головуючий суддя: Сибіга О.М., судді: Тищенко О.В., Гончаров С.А
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.03.2026 справу № 910/15229/24 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства “Укргазвидобування” на рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2025 прийнято до провадження колегією суддів Північного апеляційного господарського суду, у складі: головуючий суддя: Сибіга О.М., судді: Тищенко О.В., Гончаров С.А., та призначено розгляд справи на 09.04.2026.
У зв`язку з перебуванням судді Тищенко О.В. та судді Гончарова С.А. у відпустці, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2026 у справі № 910/15229/24 розгляд справи призначено на 14.05.2026.
Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Укргазвидобування” на рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2025 у даній справі слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2025 у справі № 910/15229/24 залишити без змін, з наступних підстав.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Як вірно було встановлено Господарським судом міста Києва та перевірено судом апеляційної інстанції, 23.06.2023 між компанією VOREX LLC (надалі – постачальник) та Акціонерним товариством “Укргазвидобування” (надалі – покупець) було укладено договір поставки трубної продукції (графік поставки) № UGV371/30-23 (надалі – договір), відповідно до пункту 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити покупцеві товар, зазначений в специфікаціях, що додаються до договору і є його невід`ємною частиною, а покупець прийняти і оплатити такий товар. Під поставкою сторони розуміють передачу товару постачальником для прийняття покупцем.
Найменування/асортимент товару, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю товару та загальна вартість товару вказується у специфікації, яка є додатком № 1 до договору та є його невід`ємною частиною. Строк поставки товару визначається графіком поставки товару, який є додатком № 3 до договору та є його невід`ємною частиною (пункт 1.2 договору).
Відповідно до пункту 3.1 договору ціна товару вказується в специфікаціях в гривнях з урахуванням ПДВ (застосовується якщо постачальник є резидентом України, платником ПДВ) або в іноземній валюті без урахування ПДВ (застосовується, якщо постачальник є нерезидентом відповідно до чинного законодавства України).
Загальна ціна договору визначається загальною вартістю товару, вказаного в специфікації до договору та становить до 11 973 080,00 доларів США (пункт 3.2 договору).
Згідно з пунктом 4.1 договору розрахунки проводяться шляхом оплати покупцем з дати підписання сторонами акта приймання-передачі товару або видаткової накладної та пред`явлення постачальником рахунку на оплату (інвойсу), шляхом перерахування на рахунок постачальника, на умовах зазначених у специфікації або з урахуванням умов, передбачених пунктом 3.4 договору.
Строк поставки, умови та місце поставки товару, інформація про вантажовідправників і вантажоодержувачів вказується в специфікаціях та графіку поставки до договору (пункт 5.1 договору).
Датою прийняття товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін акта приймання-передачі товару. Датою передачі постачальником товару для прийняття покупцем є дата прибуття товару до місця поставки, зазначена у відповідному товарно-транспортному документі або дата підписання сторонами акта приймання-передачі товару (пункт 5.2 договору).
Згідно з пунктом 7.11 договору у разі прострочення постачальником виконання зобов`язань з поставки товару він сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вартості простроченого зобов`язання з поставки товару.
Відповідно до пункту 7.13 договору за порушення строків оплати покупець сплачує на користь постачальника пеню в розмірі 0,001% від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня. На вимогу постачальника, покупець зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.
Пунктом 7.14 договору передбачено, що при нарахуванні будь-яких штрафних санкцій та/або збитків, передбачених договором покупець має право направити постачальнику письмову вимогу про нарахування штрафних санкцій (із розрахунком нарахування штрафних санкцій) та збитків (із наданням документально підтверджуючих документів або копій таких документів про нанесені збитки). У такому випадку постачальник зобов`язаний перерахувати покупцю суму нарахованих штрафних санкцій та/або збитків протягом 7 робочих днів з дати направлення відповідної письмової вимоги. При несплаті постачальником штрафних санкцій та/або збитків протягом строку, вказаного у цьому пункті 7.14 договору, покупець має право застосувати до постачальника оперативно-господарську санкцію, а саме, отримати суму нарахованих штрафних санкцій та/або збитків, спричинених невиконанням та/або несвоєчасним виконанням договору та/або порушенням умов договору із суми, що підлягає сплаті постачальнику.
Згідно з пунктом 8.1 договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором у разі виникнення непереборної сили (форс-мажорних обставин), які не існували під час укладення договору та виникли поза волею сторін. Обставинами непереборної сили є надзвичайні та невідворотні обставини, що унеможливлюють виконання стороною зобов`язань, передбачених умовами договору (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епізоотія, війна тощо).
Сторонами, що не може виконувати зобов`язання за договором унаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), повинні не пізніше ніж протягом 7 днів з моменту їх виникнення повідомити у письмові формі або листом на електронну пошту про це іншу сторону. В такому повідомленні повинна бути вказана наступна інформація: конкретні обставини непереборної сили, дата та місце виникнення таких обставин, їх очікувану тривалість (якщо таку можна визначити) та реквізити договору. Наслідком неповідомлення чи порушення строку повідомлення про обставини непереборної сили (форс-мажорних обставин) або відсутність інформації, яку повинно мати таке повідомлення є втрата права такої сторони посилатися на дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), як причину невиконання чи порушення строків виконання зобов`язань (пункт 8.2 договору).
Пунктом 8.3 договору визначено, що доказом виникнення обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) є відповідні документи, які видаються Торгово-промисловою платою України або іншим уповноваженим на це органом України та/або Торгово-промисловою палатою або іншим уповноваженим на це органом країни розташування сторони, яка постраждала внаслідок таких обставин, та/або країни у якій виникли такі обставини, внаслідок чого постраждала сторона. З такого документу повинно вбачатися, що він стосується неможливості виконання стороною, яка посилається на обставини непереборної сили (форс-мажорних обставин), конкретних зобов`язань по договору внаслідок дії таких обставин, із зазначенням конкретної обставини та тим, що така обставина є обставиною непереборної сили (форс-мажорною обставиною), місце, початок виникнення і строк дії такої обставини непереборної сили (форс-мажорною обставиною), а також причинно-наслідковий зв`язок між обставиною непереборної сили (форс-мажорною обставиною) і неможливість виконання такою стороною своїх зобов`язань за договором.
Згідно з пунктом 1 специфікації загальна вартість товару, що постачається складає до 11 973 080,00 доларів США включно.
Умови поставки товару: DAP склад покупця відповідно до пункту 10.1 цієї специфікації (пункт 2 специфікації).
Строк поставки товару: відповідно до графіка поставки товару (пункт 3 специфікації).
Умови та строки оплати: оплата по факту поставки протягом 30 календарних днів з дати поставки та підписання сторонами акта приймання-передачі товару (пункт 4 специфікації).
Відповідно до графіку поставки товару до договору 100% обсягу товару здійснюється протягом 120 календарних днів з дати укладення договору. Дострокова поставки дозволена. У вказаному графіку визначені партії товарів та їх кількість, зокрема, по пункту 1 – 800 тонн; по пункту 2 – 1 500 тонн; по пункту 3 – 1 500 тонн; по пункту 4 – 500 тонн.
01.06.2023 між Logistics Plus Inc., як брокером, та VOREX LLC, як клієнтом, укладено договір на надання транспортних послуг (надалі – договір надання транспортних послуг), відповідно до умов якого брокер здійснює транспортування товару для клієнта. Кожне відвантаження за цим договором підтверджується додатком з докладним описом відвантаження та необхідної дати доставки.
З додатку “А” до договору надання транспортних послуг, вбачається, що транспортування (перевезення) здійснюється з метою виконання договору № UGV371/30-23 від 23.06.2023. Кінцевий термін поставки – 21.10.2023. Визначено найменування та кількість товарів. Судно: NewSeas Amber.
18.10.2023 постачальником отримано лист від компанії Logistics Plus Inc. (Товариство з обмеженою відповідальністю “Логістика Плюс”), яка є транспортною компанією, що здійснює перевезення вантажу за договором про транспортування, про настання форс-мажорних обставин у період з 15.09.2023 - 29.09.2023 та з 18.07.2023 з огляду на наступне: форс-мажорна обставина № 1: 15.09.2023-29.09.2023, Румунія, м. Констанца (акваторія Чорного моря), екстремальні погодні явища (сильний вітер), зупинка навігації в південній частині порту Констанца. Причинно-наслідковий зв`язок між обставинами непереборної сили і неможливістю виконання зобов`язань VOREX LLC у строк за договором виявлено 18.10.2023 і не могло бути виявлено раніше; форс-мажорна обставина № 2: з 18.07.2023 потужний ракетно-артилерійський обстріл узбережжя Чорного та Азовського морів України, у тому числі морських портів розташованих на них, заборона входу/виходу суден з морських портів. Причинно-наслідковий зв`язок між обставинами непереборної сили і неможливістю виконання зобов`язань VOREX LLC у строк за договором виявлено 18.10.2023 і не могло бути виявлено раніше.
Зазначені форс-мажорні обставини підтверджуються сертифікатом № 3200-23-4720 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 13.12.2023, виданим Київською обласною (регіональною) Торгово-промисловою палатою (надалі - Сертифікат від 13.12.2023), сертифікатом Торгово-промислової палати м. Констанца (Румунія) № 1500 від 20.12.2023 (надалі – Сертифікат № 1500) та листом Приватного акціонерного товариства “Українське дунайське пароплавство” від 26.10.2023 № 635/10/01-06/02-01.
В листі Приватного акціонерного товариства “Українське дунайське пароплавство” від 23.10.2023 № 2053/01-06/02-01 зазначено, що в період з вересня 2023 року і до часу написання цього листа, формування, подача, і буксировка барже-буксирних караванів, а також окремих барж і буксирів-штовхачів суттєво уповільнена внаслідок дії ряду факторів, а саме: навігація річковим каналом Черновода, ускладнена сезонним падінням рівня води в річці Дунай; осінні погодні умови є несприятливими, навігація часто закрита або обмежена через сильний вітер, обмеження тривають від кількох годин до тижня і більше, а також після морської блокади українських портів більшість вантажопотоків була переміщена у найближчий морський порт Констанца. Також зазначено про те, що це призвело до перевантаження потужностей перевалки вантажів всіх груп, що у свою чергу призводить до тривалих термінів очікування розвантаження і завантаження барж.
Сертифікатом № 3200-23-4720 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданим Київською обласною (регіональною) Торгово-промисловою палатою № 752/03.23 від 13.12.2023, засвідчено форс-мажорні обставини, що полягають у військовій агресії Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану, продовження дії правового режиму воєнного стану, ракетні обстріли цивільної та транспортної інфраструктури, потужний ракетно-артилерійській обстріл узбережжя Чорного та Азовського морів, у тому числі морських портів розташованих на них, зрив ланцюгів постачання, затримка доставки товарів морським транспортом, що призвело до неможливості поставки компанією VOREX LLC у передбачений договором № UGV371/30-23 від 23.06.2023 термін товару, та мало безпосередній вплив на можливість використання єдиного можливого логістичного маршруту, який не підлягав заміні (альтернативних шляхів доставки товару у строк не було). Вказаний сертифікат стосується щодо обов`язку (зобов`язання) VOREX LLC поставити товар у кількості 4 300 тон у термін до 21.10.2023 за договором №UGV371/30-23 від 23.06.2023. Період дії форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили): дата настання – 18.10.2023; дата закінчення – 17.11.2023.
Із сертифікату про виникнення форс-мажорної ситуації від 20.12.2023 № 1500, виданого Торгово-промисловою палатою м. Констанца (Палата торгівлі, промисловості, судноплавства та сільського господарства Констанца), вбачається, що Eastship Projects & Logistics SRL, як постачальник за договором FN від 17.08.2023, зобов`язався надати вільні причали для стоянки підрозділу внутрішнього водного транспорту, завантажувати вантаж та здійснювати оформлення митних формальностей на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Логістика Плюс”, як бенефіціара. В подальшому, Товариство з обмеженою відповідальністю “Логістика Плюс” (Україна), як брокер, зобов`язалось забезпечити портові операції внутрішнім водним транспортом на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Ворекс”, як замовника (субпідрядника Товариства з обмеженою відповідальністю “Логістика Плюс”), який в свою чергу, зобов`язався здійснити операції на користь Акціонерного товариства “УКРГАЗВИДОБУВАННЯ”. 07.10.2023 до порту Констанца-Південна прибуло судно NewSeas Amber, яке виконувало операції з розвантаження труб за дорученням Товариства з обмеженою відповідальністю “Логістик Плюс” з призначенням Україна, відповідно до коносаментів. Згідно з довідкою № 118024/07.12.2023, виданою румунським Військово-морським управлінням – капітаном порту регіону Констанца, починаючи з 04.10.2023 о 14:30 до 12.11.2023 о 18:30 неодноразово припинявся морський та внутрішній рух, судноплавство та робота портів.
Торгово-промислова палата м. Констанца у своєму Сертифікаті № 1500 вказала, що описана подія, відноситься до категорії форс-мажорних обставин, а її наслідки, що полягають у неможливості виконання договірних зобов`язань, а саме: неможливість здійснення вантажно-розвантажувальних операцій, зберігання товарів, митного транзиту операцій, починаючи з 04.10.2023 в результаті метеорологічних явищ, зареєстрованих протягом цього періоду і до 12.11.2023, дати зняття обмежень, що виключає договірну відповідальність сторони, яка їх застосувала.
25.10.2023 постачальник звернувся до покупця з повідомленням про настання форс-мажорних обставин, про які дізнався лише 18.10.2023.
Сертифікати про форс-мажорні обставини (Сертифікат від 13.12.2023 та Сертифікат № 1500) були направлені листами від 15.12.2023 та від 27.12.2023, разом з доказами надсилання на електронну адресу покупця.
21.12.2023 покупець листом № 302.1-022-6507 повідомив постачальника про неприйняття Сертифіката від 13.12.2023, оскільки останній не містить інформації про конкретні обставини непереборної сили, не враховуючи воєнний стан та події пов`язані з воєнним станом, які мали місце та унеможливили виконання зобов`язань, початок виникнення і строк дії форс-мажорної обставини та причинно-наслідковий зв`язок між обставинами непереборної сили та порушенням зобов`язань за договором.
05.12.2023 покупець звернувся до постачальника з вимогою № 302.1-022-6040 про сплату штрафних санкцій за несвоєчасну поставку товару у загальній сумі 240 238,66 дол. США, у якій вказано, що у випадку несплати нарахованих штрафних санкцій, покупець буде змушений вирахувати нараховані суми штрафних санкцій з суми, що підлягає оплаті за поставлений товар. 
29.01.2024 покупець листом № 302.1-022-687 повідомив постачальника про здійснення застосування оперативно-господарської санкції, зокрема, утримання суми нарахованих штрафних санкцій, спричинених несвоєчасним виконанням договору на суму 240 238,66 дол. США.
Безпідставне, на думку позивача, стягнення оперативної-господарської санкції шляхом зарахування вимог за несвоєчасне виконання договору, стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
Відповідно до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За приписами статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.
Відповідно до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
У частині 2 статті 712 Цивільного кодексу України визначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Як вбачається з матеріалів справи, 23.06.2023 між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як покупцем, було укладено договір, за умовами якого постачальник зобов`язався поставити покупцю товар (труби обсадні, безшовні з муфтовим різьбовим з`єднанням), а покупець зобов`язався прийняти і оплатити такий товар.
Відповідно до пункту 1.2 договору найменування/асортимент товару, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю товару та загальна вартість товару вказується у специфікації, яка є додатком № 1 до договору та є його невід`ємною частиною. Строк поставки товару визначається графіком поставки товару, який є додатком № 3 до договору та є його невід`ємною частиною.
Згідно з пунктом 5.1 договору строк поставки, умови та місце поставки товару, інформація про вантажовідправників і вантажоодержувачів вказується в специфікаціях та графіку поставки до договору.
Пунктом 5.2 договору передбачено, що датою прийняття товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін акта приймання-передачі товару. Датою передачі постачальником товару для прийняття покупцем є дата прибуття товару до місця поставки, зазначена у відповідному товарно-транспортному документі або дата підписання сторонами акта приймання-передачі товару.
Відповідно до графіку поставки товару до договору 100% обсягу товару здійснюється протягом 120 календарних днів з дати укладення договору. Дострокова поставки дозволена. У вказаному графіку визначені партії товарів та їх кількість, зокрема, по пункту 1 – 800 тонн; по пункту 2 – 1 500 тонн; по пункту 3 – 1 500 тонн; по пункту 4 – 500 тонн.
Отже, з урахуванням умов договору, останнім днем для виконання постачальником взятих на себе зобов`язань з поставки товару було 21.10.2023.
Як вбачається з матеріалів справи, постачальник свої зобов`язання щодо поставки товару виконав у повному обсязі, що сторонами не заперечується.
Однак, поставка товару за договором на загальну вартість 240 238,66 доларів США була здійснена постачальником поза межами визначеного сторонами строку поставки. Так, останній складений між сторонами акт приймання-передачі товару датовано 17.11.2023.
Як вбачається з матеріалів справи, згідно з пунктом 7.11 договору у разі прострочення постачальником виконання зобов`язань з поставки товару він сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вартості простроченого зобов`язання з поставки товару.
У пункті 7.14 договору передбачено, що при нарахуванні будь-яких штрафних санкцій та/або збитків, передбачених договором покупець має право направити постачальнику письмову вимогу про нарахування штрафних санкцій (із розрахунком нарахування штрафних санкцій) та збитків (із наданням документально підтверджуючих документів або копій таких документів про нанесені збитки). У такому випадку постачальник зобов`язаний перерахувати покупцю суму нарахованих штрафних санкцій та/або збитків протягом 7 робочих днів з дати направлення відповідної письмової вимоги. При несплаті постачальником штрафних санкцій та/або збитків протягом строку, вказаного у цьому пункті 7.14 договору, покупець має право застосувати до постачальника оперативно-господарську санкцію, а саме, отримати суму нарахованих штрафних санкцій та/або збитків, спричинених невиконанням та/або несвоєчасним виконанням договору та/або порушенням умов договору із суми, що підлягає сплаті постачальнику.
05.12.2023 покупець звернувся до постачальника з вимогою № 302.1-022-6040 про сплату штрафних санкцій (пені) за несвоєчасну поставку товару у загальній сумі 240 238,66 дол. США, у якій вказано, що у випадку несплати нарахованих штрафних санкцій (пені), покупець буде змушений вирахувати 240 238,66 дол. США із суми, що підлягає оплаті за поставлений товар постачальнику.
У подальшому покупець листом № 302.1-022-687 від 29.01.2024 повідомив постачальника про застосування оперативно-господарської санкції, а саме, отримання суми нарахованих штрафних санкцій, спричинених несвоєчасним виконанням договору на суму 240 238,66 дол. США із суми, що підлягає сплаті постачальнику.
Постачальник вважає, що покупцем безпідставно застосовано оперативно-господарську санкцію шляхом зарахування нарахованих штрафних санкцій у розмірі 240 238,66 доларів США за несвоєчасну поставку позивачем товару, оскільки прострочення виконання позивачем зобов`язання щодо поставки товару за договором відбулось через настання форс-мажорних обставин.
Тому, звертаючись з позовом у даній справі позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за поставлений товар у розмірі 240 238,66 дол. США, що відповідає сумі застосованій відповідачем оперативно-господарській санкції, та стягнути нараховані на суму боргу 3% річних та пеню.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, листом від 18.10.2023 Logistics Plus Inc. (Товариство з обмеженою відповідальністю “Логістика Плюс”) повідомило VOREX LLC про настання форс-мажорних обставин, вказавши про ускладнення виконання договірних зобов`язань та затримку у доставці вантажу за договором № UGV371/30-23 від 23.06.2023.
25.10.2023 постачальник, на визначені договором електроні адреси покупця, надіслав лист № 2510/2023 від 25.10.2023, яким повідомив покупця про настання 18.10.2023 форс-мажорних обставин.
Листом № 1215/2023 від 15.12.2023 постачальник надав покупцю сертифікат № 3200-23-4720 від 13.12.2023 про форс-мажорні обставини, та вказав, що затримка у доставці товару була спричинена форс-мажорними обставинами; штрафні санкції та/або збитки не можуть бути застосовані до VOREX LLC; зазначена у вимозі № 30.1-022-6040 від 05.12.2023 сума не підлягає вирахуванню із суми, що підлягає сплаті за поставлений позивачем товар.
Листом № 21.12.2023 № 302.1-022-6507 покупець повідомив постачальника про те, що сертифікат № 3200-4720 від 13.12.2023 не відповідає вимогам договору та не може бути прийнятий, як документ, який підтверджує настання форс-мажорних обставин та причинно-наслідковий зв`язок з настанням обставин непереборної сили та невиконанням позивачем зобов`язань по договору.
Листом № 2712/2023 від 27.12.2023 постачальник додатково надав покупцю копію сертифікату Торгово-промислової палати м. Констанца (Румунія) № 1500 від 20.12.2023.
У пункті 8.2 договору сторони визначили, що сторона, що не може виконувати зобов`язання за договором унаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), повинна не пізніше ніж протягом 7 днів з моменту їх виникнення повідомити у письмові формі або листом на електронну пошту про це іншу сторону.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач виконав умови пункту 8.2 договору щодо своєчасного та належного повідомлення відповідача про настання форс-мажорних обставин.
Як зазначалось вище та вбачається з матеріалів справи, поставка товару за договором на загальну вартість 240 238,66 доларів США була здійснена постачальником поза межами визначеного сторонами строку поставки. Так, останній складений між сторонами акт приймання-передачі товару датовано 17.11.2023.
У своїй вимозі до постачальника від 05.12.2023, покупцем зазначено, що поставка товару здійснювалася у період з 30.10.2023 по 17.11.2023 з простроченням від 9 днів (для акту № 1) до 27 днів (для акта № 15).
Враховуючи несвоєчасну поставку постачальником товару за договором, покупцем було застосовано до постачальника оперативно-господарську санкцію шляхом зарахування нарахованих штрафних санкцій (пені) у розмірі 240 238,66 доларів США.
Щодо штрафних санкції, нарахованих покупцем за прострочення поставки товару на суму 240 238,66 доларів США та, як наслідок, застосування оперативно-господарської санкції, слід зазначити наступне.
Статтями 610, 612 Цивільного кодексу України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Статтею 617 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
Частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.
Згідно з частиною 4 статті 219 Господарського кодексу України сторони зобов`язання можуть передбачити певні обставини, які через надзвичайний характер цих обставин є підставою для звільнення їх від господарської відповідальності у випадку порушення зобов`язання через дані обставини, а також порядок засвідчення факту виникнення таких обставин.
Відповідно до частин 1, 2 статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.
Частина 2 статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" містить невичерпний перелік обставин, що можуть бути визнані форс-мажором (обставинами непереборної сили), до яких належать у тому числі військові дії.
Верховний Суд неодноразово зазначав, що для застосування форс-мажору (обставин непереборної сили) як умови звільнення від відповідальності судам необхідно встановити, які саме зобов`язання за договором були порушені/невиконані та причину такого невиконання.
У пункті 1 частини 1 статті 263 Цивільного кодексу України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути.
Ознаками форс-мажорних обставин є такі елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за конкретних умов господарської діяльності.
За загальним правилом ознаками форс-мажорних обставин є їх об`єктивна та абсолютна дія, а також непередбачуваність (подібні за змістом висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 910/7495/16, на яку посилається скаржник).
У постанові Верховного Суду від 02.04.2024 у справі № 910/9226/23 сформульовано загальні висновки щодо застосування положень статті 617 Цивільного кодексу України, частини 2 статті 218 Господарського кодексу України та статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", зокрема:
"Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (аналогічний висновок викладено в пункті 38 постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі № 912/3323/20).
Разом з тим форс-мажорні обставини мають індивідуальний персоніфікований характер щодо конкретного договору та його сторін. Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. Тобто мають індивідуальний персоніфікований характер щодо конкретного договору та його сторін.
Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність (схожий правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18, від 30.11.2021 у справі № 913/785/17, від 25.01.2022 в справі № 904/3886/21, від 30.05.2022 у справі № 922/2475/21, від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21).
При цьому в постанові Верховного Суду від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 зазначено, що лише посилання сторони у справі на наявність обставин непереборної сили та надання підтверджуючих доказів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин, яке не потребує оцінки суду. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.
У постанові від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21 Верховний Суд виснував, що між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання зобов`язання має бути причинно-наслідковий зв`язок. Тобто неможливість виконання зобов`язання має бути викликана саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин.
Посилання на наявність обставин форс-мажору використовується стороною, яка позбавлена можливості виконувати договірні зобов`язання належним чином, для того, щоб уникнути застосування до неї негативних наслідків такого невиконання. Інша ж сторона договору може доводити лише невиконання/неналежне виконання договору контрагентом, а не наявність у нього форс-мажорних обставин (як обставин, які звільняють сторону від відповідальності за невиконання). Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору (постанови Верховного Суду від 15.06.2018 у справі № 915/531/17, від 26.05.2020 у справі № 918/289/19, від 17.12.2020 у справі № 913/785/17, від 30.11.2021 у справі № 913/785/17, від 07.06.2023 у справі № 906/540/22).
Сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами. Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу".
Схожі за змістом правові висновки викладено також у постанові Верховного Суду від 25.06.2024 у справі № 904/4103/23.
У пунктах 75-77 постанови від 19.08.2022 у справі № 908/2287/17 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду виснувала, що:
"Сертифікат видається торгово-промисловою палатою за зверненням однієї зі сторін спірних правовідносин (сторін договору), яка (сторона) оплачує (за винятком суб`єктів малого підприємництва) послуги торгово-промислової палати. Водночас інша сторона спірних правовідносин (договору) позбавлена можливості надати свої доводи і вплинути на висновки торгово-промислової палати.
Таке засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) може вважатися достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин для сторін договору, якщо вони про це домовилися, але не пов`язує суд у випадку виникнення спору між сторонами щодо правової кваліфікації певних обставин як форс-мажорних.
Звідси Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду зазначає, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 16.07.2019 у справі №917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі № 905/55/21). Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу".
Аналогічні за змістом висновки щодо оцінки судом сертифіката торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, містяться також у постанові Верховного Суду від 25.06.2024 у справі № 904/4103/23, на яку посилається скаржник.
Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Колегія суддів враховує, що, направляючи дану справу на новий розгляд, Верховний Суд зазначив, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести; при цьому у даній справі позивач у період з жовтня-листопада 2023 року виконав свої зобов`язання перед відповідачем, з чого вбачається виконання постачальником договору у спірний період - період дії для позивача "форс-мажорних" обставин.
Зазначений аргумент, наведений скаржником в апеляційній скарзі.
Щодо вказаного, апеляційний господарський суд зазначає наступне.
У постанові Верховного Суду від 13.03.2024 у справі № 686/16312/22 зазначено, що на рівні норм Цивільного кодексу України законодавець не внормував застосування конструкції форс-мажору в цивільних відносинах. Традиційно в цивільних відносинах форс-мажор є договірною підставою звільнення від цивільно-правової відповідальності. Проте це не перешкоджає учасникам цивільного обороту врегулювати свої відносини з врахуванням принципу свободи договору. Очевидно, що за допомогою такого універсального регулятора приватних відносин як договір його сторони можуть регулювати, зокрема: застосування конструкції форс-мажору в своїх відносинах (на які випадки поширюється форс-мажор, які правові наслідки існування форс-мажору (наприклад, право на зміну чи розірвання договору); чим підтверджується форс-мажор; чи впливає існування форс-мажору на виконання цивільно-правового зобов`язання, яке виникло на підставі такого договору; як позначається існування форс-мажору на строках виконання цивільно-правового зобов`язання, яке виникло на підставі договору.
У постанові Верховного Суду від 07.06.2023 у справі № 906/540/22 зазначено, що боржник, який допустив невиконання чи неналежне виконання зобов`язання має право доводити, що це відбулося внаслідок дії непереборної сили.
Верховний Суд у постановах від 01.06.2021 у справі № 910/9258/20 та від 17.06.2021 у справі № 910/9286/20 зробив висновок про те, що підтвердження форс-мажорних обставин може бути підставою для звільнення від відповідальності за часткове або повне невиконання договірних зобов`язань.
Таким чином, на переконання суду апеляційної інстанції, визначальним у цьому аспекті є умови договору, які регулюють правовідносини сторін у випадку виникнення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).
Так, у розділі 8 договору сторонами були узгоджені умови щодо обставин непереборної сили, а саме:
- сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладання договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна тощо) (пункт 8.1 договору);
- сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 7 днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі. Наслідком не повідомлення чи порушення строку повідомлення про обставини непереборної сили є втрата права такої сторони посилатися на дії обставин непереборної сили, як причину невиконання чи порушення строків виконання зобов`язань (пункт 8.2 договору);
- доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-промисловою палатою України або іншим уповноваженим на це органом України та\або країни, у якій виникли такі обставини, або яка постраждала внаслідок таких обставин. У випадку, якщо постачальник надає документи, що є доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії, видані іншим уповноваженим органом, ніж Торгово-промислова палата, постачальник зобов`язаний надати документи, що підтверджують повноваження такого органу (пункт 8.3 договору);
- у разі коли строк дії обставин непереборної сили продовжується більше ніж 60 днів, кожна із сторін має право розірвати цей договір шляхом направлення повідомлення (цінним листом з описом вкладення) про відмову від договору в односторонньому порядку з наданням документу, виданого Торгово-промисловою палатою України або іншим уповноваженим на це органом України та\або країни, у якій виникли такі обставини, або яка постраждала внаслідок таких обставин, яким засвідчується існування обставин непереборної сили та те, що такі обставини тривають більше ніж 60 днів поспіль. В такому випадку договір припиняє свою дію з дати зазначеної у повідомленні про відмову від договору але не раніше дати отримання повідомлення (пункт 8.4 договору).
Проаналізувавши зміст розділу 8 договору, колегія суддів приходить до висновку, що у розділі 8 договору сторони узгодили такі ознаки обставин непереборної сили, як надзвичайність, непередбачуваність та невідворотність.
При цьому колегія суддів також зазначає, що у договорі сторонами не було передбачено такої вимоги до обставин непереборної сили як абсолютність, оскільки в пункті 8.1 договору сторони визнали, що під час існування таких обставин може відбутись неналежне виконання зобов`язань за договором.
Отже, зі змісті розділу 8 договору вбачається, що сторони передбачили такі умови для звільнення від відповідальності:
1) невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором;
2) з підстав виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладення договору та виникли поза волею сторін (зокрема, сторони такою обставиною в пункті 8.1 договору визнали війну);
3) письмове повідомлення про дію обставин непереборної сили не пізніше ніж протягом 7 днів з моменту їх виникнення;
4) надання доказів виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії. Такими доказами сторони визнали, зокрема, документи, які видаються Торгово-промисловою палатою України або іншим уповноваженим на це органом України та\або країни, у якій виникли такі обставини, або яка постраждала внаслідок таких обставин.
Як встановлено судом першої інстанції, у даній справі договір було укладено під час дії так званої “Зернової ініціативи”/“Чорноморської ініціативи” - домовленості між Україною, Росією, Туреччиною та ООН, підписані 22.07.2022, які дозволили створити морські коридори для безпечного транспортування вантажів з/до українських портів під час російського вторгнення в Україну, що є загальновідомим фактом.
Також є загальновідомим фактом те, що після виходу Росії з угоди 17.07.2023 зросла ескалація бойових дій на Чорному морі, зокрема, влітку 2023 року порт Рені зазнавав частих атак безпілотними літальними апаратами типу “Шахед”.
Дані обставини також підтверджується звітом Адміністрації портів України: “Фактично одночасно з одностороннім виходом із Зернової Ініціативи рф почала масштабні обстріли портів Дунайського регіону та Великої Одеси. Загалом, з липня було здійснено понад 20 атак.” (https://cfts.org.ua/articles/sim_pitan_pro_ampu_chim_zaymalosya_derzhpidpriemstvo_v_202)
Отже, договір було укладено під час створення морських коридорів для безпечного транспортування вантажів з/до українських портів та нормального функціонування портів України.
При цьому, судом апеляційної інстанції враховується те, що виробниками товару за договором сторони визначили компанії з Китайської Народної Республіки (специфікація № 1), що, враховуючи характеристики товару, зумовлює обрання морського шляху більш оптимальним варіантом доставки.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, на підтвердження обставин неможливості належного виконання своїх зобов`язань за договором позивач надав суду:
- договір на надання транспортних послуг від 01.06.2023, укладений між Logistics Plus Inc. та Vorex LLC;
- лист компанії Logistics Plus Inc., отриманий позивачем 18.10.2023;
- лист Приватного акціонерного товариства “Українське дунайське пароплавство” від 23.10.2023 № 2053/01-06/02-01;
- сертифікат № 3200-23-4720 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданий Київською обласною (регіональною) Торгово-промисловою палатою № 752/03.23 від 13.12.2023;
- сертифікат про виникнення форс-мажорної ситуації від 20.12.2023 № 1500, виданий Торгово-промисловою палатою м. Констанца (Палата торгівлі, промисловості, судноплавства та сільського господарства Констанца).
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до умов договору на надання транспортних послуг від 01.06.2023, укладеного між Logistics Plus Inc., в якості брокера, та Vorex LLC, в якості клієнта, брокер здійснює транспортування товару для клієнта. Кожне відвантаження за цим договором підтверджується додатком з докладним описом відвантаження та необхідної дати доставки.
З додатку “А” до договору на надання транспортних послуг, вбачається, що транспортування (перевезення) здійснюється з метою виконання договору № UGV371/30-23 від 23.06.2023. Кінцевий термін поставки – 21.10.2023. Визначено найменування та кількість товарів. Судно: NewSeas Amber.
18.10.2023 постачальником отримано лист від компанії Logistics Plus Inc. (Товариство з обмеженою відповідальністю “Логістика Плюс”), яка є транспортною компанією, що здійснює перевезення вантажу за договором на надання транспортних послуг, про настання форс-мажорних обставин у період з 15.09.2023 - 29.09.2023 та з 18.07.2023 з огляду на наступне: форс-мажорна обставина № 1: 15.09.2023-29.09.2023, Румунія, м. Констанца (акваторія Чорного моря), екстремальні погодні явища (сильний вітер), зупинка навігації в південній частині порту Констанца. Причинно-наслідковий зв`язок між обставинами непереборної сили і неможливістю виконання зобов`язань VOREX LLC у строк за договором виявлено 18.10.2023 і не могло бути виявлено раніше; форс-мажорна обставина № 2: з 18.07.2023 потужний ракетно-артилерійський обстріл узбережжя Чорного та Азовського морів України, у тому числі морських портів розташованих на них, заборона входу/виходу суден з морських портів. Причинно-наслідковий зв`язок між обставинами непереборної сили і неможливістю виконання зобов`язань VOREX LLC у строк за договором виявлено 18.10.2023 і не могло бути виявлено раніше.
В листі Приватного акціонерного товариства “Українське дунайське пароплавство” від 23.10.2023 № 2053/01-06/02-01 зазначено, що в період з вересня 2023 року і до часу написання цього листа, формування, подача, і буксировка барже-буксирних караванів, а також окремих барж і буксирів-штовхачів суттєво уповільнена внаслідок дії ряду факторів, а саме: навігація річковим каналом Черновода, ускладнена сезонним падінням рівня води в річці Дунай; осінні погодні умови є несприятливими, навігація часто закрита або обмежена через сильний вітер, обмеження тривають від кількох годин до тижня і більше, а також після морської блокади українських портів більшість вантажопотоків була переміщена у найближчий морський порт Констанца. Також зазначено про те, що це призвело до перевантаження потужностей перевалки вантажів всіх груп, що у свою чергу призводить до тривалих термінів очікування розвантаження і завантаження барж.
Сертифікатом № 3200-23-4720 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданим Київською обласною (регіональною) Торгово-промисловою палатою № 752/03.23 від 13.12.2023, засвідчено форс-мажорні обставини, що полягають у військовій агресії Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану, продовження дії правового режиму воєнного стану, ракетні обстріли цивільної та транспортної інфраструктури, потужний ракетно-артилерійській обстріл узбережжя Чорного та Азовського морів, у тому числі морських портів розташованих на них, зрив ланцюгів постачання, затримка доставки товарів морським транспортом, що призвело до неможливості поставки компанією VOREX LLC у передбачений договором № UGV371/30-23 від 23.06.2023 термін товару, та мало безпосередній вплив на можливість використання єдиного можливого логістичного маршруту, який не підлягав заміні (альтернативних шляхів доставки товару у строк не було).
Вказаний сертифікат стосується щодо обов`язку (зобов`язання) VOREX LLC поставити товар у кількості 4 300 тон у термін до 21.10.2023 за договором №UGV371/30-23 від 23.06.2023.
Період дії форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили): дата настання – 18.10.2023; дата закінчення – 17.11.2023.
Із сертифікату про виникнення форс-мажорної ситуації від 20.12.2023 № 1500, виданого Торгово-промисловою палатою м. Констанца (Палата торгівлі, промисловості, судноплавства та сільського господарства Констанца), вбачається, що Eastship Projects & Logistics SRL, як постачальник за договором FN від 17.08.2023, зобов`язався надати вільні причали для стоянки підрозділу внутрішнього водного транспорту, завантажувати вантаж та здійснювати оформлення митних формальностей на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Логістика Плюс”, як бенефіціара. В подальшому, Товариство з обмеженою відповідальністю “Логістика Плюс” (Україна), як брокер, зобов`язалось забезпечити портові операції внутрішнім водним транспортом на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Ворекс”, як замовника (субпідрядника Товариства з обмеженою відповідальністю “Логістика Плюс”), який в свою чергу, зобов`язався здійснити операції на користь Акціонерного товариства “УКРГАЗВИДОБУВАННЯ”. 07.10.2023 до порту Констанца-Південна прибуло судно NewSeas Amber, яке виконувало операції з розвантаження труб за дорученням Товариства з обмеженою відповідальністю “Логістик Плюс” з призначенням Україна, відповідно до коносаментів. Згідно з довідкою № 118024/07.12.2023, виданою румунським Військово-морським управлінням – капітаном порту регіону Констанца, починаючи з 04.10.2023 о 14:30 до 12.11.2023 о 18:30 неодноразово припинявся морський та внутрішній рух, судноплавство та робота портів.
Торгово-промислова палата м. Констанца у своєму Сертифікаті № 1500 вказала, що описана подія, відноситься до категорії форс-мажорних обставин, а її наслідки, що полягають у неможливості виконання договірних зобов`язань, а саме: неможливість здійснення вантажно-розвантажувальних операцій, зберігання товарів, митного транзиту операцій, починаючи з 04.10.2023 в результаті метеорологічних явищ, зареєстрованих протягом цього періоду і до 12.11.2023, дати зняття обмежень, що виключає договірну відповідальність сторони, яка їх застосувала.
Як встановлено судом першої інстанції, із Сертифіката № 1500 вбачається, що 07.10.2023 судно New Amber Seas прибуло до порту м. Констанца, тобто, завчасно для забезпечення можливості поставки до товару до України. Розвантаження здійснювалося згідно з наступними коносаментами: NATJCT008 - 800 тон розміром 339,72*12.19; NATJCT007 – 1 500 тон розміром 339,72*10.92; NATJCT005 – 1 500 тон розміром 244,48*11.05; NATJCT006 - 500 тон розміром 244,48*11.99. Надалі завантаження здійснювалося на внутрішні морські одиниці (судна, які транспортували труби обсадні від порту м. Констанца до порту м. Рені по річці Дунай) з огляду на обмеження морського сполучення у зв`язку з обстрілами та контролем акваторії Чорного моря військами країни-агресора (рф): перші дві одиниці (UDP 1921) надані до завантаження 04.10.2023, але завантаження здійснювалося 10.10.2023 - 12.10.2023 у зв`язку зі значними опадами. Рух порту зупинявся у період з 08.10.2023 (14:30 год.) до 09.10.2023 (11:00 год.) третя та четверта (BS1 та BS3) одиниці надані 12.10.2023 у зв`язку з важкими погодними умовами: BS1 завантаження здійснювалося 13.10.2023 - 15.10.2023; BS3 завантаження здійснювалося 13.10.2023 - 17.10.2023 (рух порту призупинено 16.10.2023 о 03:00 - 15:00 год.), що призвело до затримки завантаження річковою одиницею BS3. Рух порту м. Констанца неодноразово припинявся у період з 22.09.2023 по 23.11.2023: морський 7 разів, внутрішні водні шляхи - 12 разів.
Враховуючи питання поставлені Верховним Судом у даній справі, судом першої інстанції було з`ясовано фактичні обставини поставки товару під час дії форс-мажорних обставин, зокрема, логістичну послідовність подій, а саме: 1) прибуття товару на судні класу Панамекс (судно New Amber Seas) до морського порту м. Констанца (Румунія); 2) розвантаження товару з судна New Amber Seas на 4 річково-водні одиниці (UDP 1921; BS1: BS2) у морському порту Констанца; 3) прямування річково-водних одиниць по гирлу річки Дунай по річкових портів Одеської області (м. Ізмаїл та м. Рені); розвантаження товару у річкових портах річки Дунай (Ізмаїл та Рені) та завантаження у автотранспорт для доставки до покупця за договором.
При цьому, враховуючи докази, надані позивачем на підтвердження доводів щодо наявності форс-мажорних обставин своєчасної поставки товару за договором, судом першої інстанції обгрунтовано встановлено, що прострочення постачання було об`єктивно зумовлене: обстрілами та блокуванням акваторії Чорного моря після укладення договору; тимчасовими зупинками роботи порту Констанца; ускладненою навігацією по Дунаю, внаслідок погодних умов та падіння рівня води; перевантаженням портової інфраструктури після припинення “Зернової ініціативи” та масованих атак на порти Дунайського регіону.
При цьому, судом першої інстанції вірно зазначено, що позивачем доведено, що ним вчинялись всі необхідні дії щодо поставки товару за першої можливості у найкоротші строки, а затримка поставки відбулася за форс-мажорних обставин, які не залежали від позивача і були належним чином підтверджені.
Отже, у даному випадку матеріалами справи підтверджується, що:
1) несвоєчасна поставка товару на суму 240 238,66 доларів США (у період з 18.10.2023 по 17.11.2023) є саме неналежним виконанням зобов`язань за договором, яке прямо передбачено сторонами у пункті 8.1 договору;
2) така несвоєчасна поставка постачальником товару за договором відбулась внаслідок наявності форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили);
3) форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) не існували під час укладення договору (23.06.2023) та виникли поза волею сторін;
3) належне виконання постачальником обов`язку з повідомлення про дію форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) не пізніше ніж протягом 7 днів з моменту їх виникнення, як це передбачено у пункті 8.2 договору;
3) постачальником були надані покупцю докази виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії (документи, видані Київською обласною (регіональною) Торгово-промисловою палатою та Торгово-промисловою палатою м. Констанца (Палата торгівлі, промисловості, судноплавства та сільського господарства Констанца), що також узгоджується з умовами пункту 8.3 договору).
Слід відзначити, що в постанові від 05.10.2023 у справі № 380/7479/22 Верховний Суд вказав, що зазначені в частині 2 статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" події, зокрема, такі як збройний конфлікт, ворожі атаки, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна тощо є надзвичайними та невідворотними обставинами (обставинами непереборної сили).
Також колегією суддів враховано, що у постанові Верховного Суду від 21.01.2026 у справі № 580/2189/25 зазначено, що саме по собі існування форс-мажорної обставини (обставини непереборної сили) ще не є свідченням того, що безпосередньо вона вплинула на неможливість виконання особою певного зобов`язання за договором чи обов`язку, передбаченого законодавчими та іншими нормативними актами. Такий зв`язок має доводитись шляхом надання сертифіката (довідки) Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної Торгово-промислової палати, а у разі необхідності - іншими належними доказами, що можуть підтвердити вплив цих обставин на здатність певною стороною виконати своє зобов`язання.
При цьому, враховуючи положення статей 1, 5 Закону України “Про торгово-промислові палати в Україні” та регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) від 15.07.2014, якими передбачено, що уповноваженим органом є Торгово-промислова палата України або регіональна торгово-промислова палата, до якої звернулась зацікавлена особа із заявою про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), а також те, що Торгово-промислова палата Румунії є єдиним органом, уповноваженим законом видавати сертифікати на території Румунії щодо випадків форс-мажорних обставин та їх впливу на виконання договірних зобов`язань (лист адвокат Сорін Дінча (Бухарест Румунія) від 31.12.2024), судом першої інстанції вірно зазначено, що Сертифікат від 13.12.2023 та Сертифікат № 1500 є належними доказами виникнення обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), у розумінні пункту 8.3 договору. З огляду на що, є необгрунтованими доводи скаржника про те, що вказані сертифікати є неналежними доказами.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у даній справі належним чином доведено, що неможливість належного виконання зобов`язань за договором спричинено саме форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили).
Також у даній справі наявний причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) та неможливістю належного виконання позивачем зобов`язання з поставки товару за договором.
Таким чином, нарахування покупцем постачальнику штрафних санкцій (пені) за несвоєчасну поставку товару за договором на загальну суму 240 238,66 доларів США, та, відповідно, застосування оперативно-господарської санкції, зокрема, утримання суми нарахованих штрафних санкцій, було здійснено не обгрунтовано.
Тому, оскільки заявлена позивачем сума заборгованості (240 238,66 доларів США) підтверджена наявними у матеріалах справи доказами в повному обсязі, за відсутності доказів сплати вказаної заборгованості, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 240 238,66 доларів США.
Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки. 
Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.
За змістом частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 Цивільного кодексу України).
Згідно з пунктом 7.13 договору за порушення строків оплати покупець сплачує на користь постачальника пеню в розмірі 0,001% від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня. На вимогу постачальника, покупець зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.
Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення сум 3% річних та пені, судом першої інстанції встановлено, що надані розрахунки відповідають вимогам чинного законодавства, умовам договору та є арифметично вірними, тому місцевий господарський суд дійшов обґрунтованих висновків про стягнення з відповідача на користь позивача 7 090,25 доларів США 3% річних та 439,64 доларів США пені.
Отже, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених судом фактичних обставин справи та в межах наведених у апеляційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття апеляційного провадження, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги, та про відсутність підстав для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2025 у справі № 910/15229/24.
Згідно з частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.
В пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Федорченко та Лозенко проти України" від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.
При винесені даної постанови судом апеляційної інстанції були надані вичерпні відповіді на доводи скаржника, з посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Щодо інших аргументів сторін колегія суддів зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до статті 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Частиною 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення (пункти 1, 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України).
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення зокрема є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України).
За вказаних обставин, суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2025 у справі № 910/15229/24 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів статті 277 Господарського процесуального кодексу України не вбачається, у зв`язку з чим у задоволенні апеляційної скарги Акціонерного товариства “Укргазвидобування” у даній справі слід відмовити, а рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2025 у справі № 910/15229/24 залишити без змін.

Судові витрати
У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги Акціонерного товариства “Укргазвидобування” у даній справі та відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Укргазвидобування” на рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2025 у справі № 910/15229/24 - залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2025 у справі № 910/15229/24 – залишити без змін.
3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги розподіляється відповідно до ст.ст. 129 та 282 Господарського процесуального кодексу України.
4. Матеріали справи № 910/15229/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

У зв`язку з перебуванням судді Гончарова С.А. у період з 13.06.2026 по 15.06.2026 у відрядженні та у період з 16.06.2026 по 01.07.2026 у відпустці, а також у зв`язку з перебуванням судді Тищенко О.В. у період з 12.06.2026 по 24.06.2026 у відрядженні та у період з 25.06.2026 по 26.06.2026 у відпустці повний текст постанови складено і підписано 02.07.2026.

Головуючий суддя О.М. Сибіга 

Судді С.А. Гончаров

О.В. Тищенко