ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року 
м. Київ

cправа № 904/281/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Васьковський О. В. - головуючий, Огороднік К. М., Погребняк В. Я., 

за участю секретаря судового засідання Громака В. О.

розглянувши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області
на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 14.01.2026
у справі за заявою ОСОБА_1 
про неплатоспроможність

Учасники справи: 
ГУ ДПС у Дніпропетровській обл.: Кравцов В. В.;
ОСОБА_1 : не з`явився;
Арбітражний керуючий: не з`явився;

ВСТАНОВИВ:
1. Стислий зміст заявлених вимог
1.1. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.02.2025 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів та призначено керуючим реструктуризацією боргів ОСОБА_1 арбітражну керуючу Белінську Н. О. 
1.2. Ухвалою суду від 07.04.2025 визнано Головне управління ДПС (далі - ГУ ДПС) у Дніпропетровській області кредитором ОСОБА_1 на загальну суму 16 715,44 грн (з них: 11 870,64 грн заборгованості - 2 черга, 4844,80 грн судового збору - позачергове задоволення). 
1.3. 10.06.2025 до суду від арбітражної керуючої Белінської Н.О. надійшло клопотання про затвердження плану реструктуризації боргів ОСОБА_1 , а 12.06.2025 - клопотання від ГУ ДПС у Дніпропетровській області про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю ознак неплатоспроможності ОСОБА_1 у розумінні статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ).

2. Стислий зміст рішення суду першої інстанції
2.1. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2025: 
- провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 закрито на підставі пункту 1 частини сьомої статті 123 КУзПБ; 
- припинено процедуру реструктуризації боргів, скасовано мораторій на задоволення вимог кредиторів та припинено повноваження керуючої реструктуризацією боргів фізичної особи ОСОБА_1 арбітражної керуючої Белінської Н О.
2.2. Ухвала суду мотивована тим, що боржником у деклараціях про майновий стан зазначена неповна інформація стосовно його витрат, що в свою чергу може свідчити про формальний підхід до заповнення декларації та викликає обґрунтовані сумніви щодо фактичної неплатоспроможності ОСОБА_1 , як передумови для використання процедур, передбачених книгою п`ятою КУзПБ. 

3. Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції
3.1. Подане ГУ ДПС у Дніпропетровській області клопотання про закриття провадження у цій справі обґрунтоване тим, що:
- згідно з планом реструктуризації боржниця має щомісячний дохід понад 109 тис. грн, що підтверджено і податковими деклараціями (доходи у 2023 році - 1 749 883,65 грн, у 2024 році - 1 094 706,66 грн). При цьому загальна сума зобов`язань перед кредиторами становить лише 81 618,88 грн, що свідчить про відсутність об`єктивної неплатоспроможності;
- у проєкті плану реструктуризації зазначено щомісячні витрати у розмірі 104 307 грн, однак відсутні документальні підтвердження цих витрат (чеки, договори, квитанції тощо);
- зазначена в проєкті плану допомога батьку в сумі 7 000 грн/міс. суперечить документам справи, які свідчать про відсутність зв`язку між боржницею та батьком та неможливість надання відомостей про нього;
- витрати на лікування вказано у сумі 2000 грн/міс., однак раніше (розписка від 16.01.2025) зазначалась сума 5000 грн, що свідчить про невідповідність задекларованої інформації;
- у деклараціях про майновий стан за 2023-2024 роки не відображено фінансові зобов`язання та інші витрати, передбачені розділом XIV декларації, зокрема: витрати на оплату кредитів, позик, утримання майна; витрати на побутові та інші потреби;
- відсутні відомості про витрати на підприємницьку діяльність, які вказані в плані (83 951 грн/міс.).
3.2. Боржник не спростувала вказані кредитором обставини, зокрема не обґрунтувала, чому у деклараціях про майновий стан зазначена неповна, недостовірна інформація витрати про боржника.
3.3. Нормами КУзПБ не передбачено перевірку керуючим реструктуризацією виправлених декларацій, а зазначена в них інформація підлягає оцінці судом та використанню під час подальшого розгляду справи.
3.4. Звертаючись до суду з заявою про відкриття провадження про неплатоспроможність, боржник повинен був надати вичерпні докази в підтвердження зазначеної в деклараціях інформації.
3.5. В матеріалах справи відсутній погоджений боржником та затверджений зборами кредиторів план реструктуризації боргів, конкурсним кредитором ГУ ДПС у Дніпропетровській області.
3.6. Враховуючи сукупні дії боржника, які не були направлені на досягнення мети банкрутства - погашення таких вимог, зважаючи на те, що боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна інформація, відсутність погодженого боржником плану реструктуризації боргів, наявність суперечливих доказів у справі, що свідчить про недобросовісність боржника, суд дійшов висновку про те, що боржник своїми діями не підтвердив добросовісність намірів, неналежно користувався процесуальними правами та не відповідально виконував процесуальні обов`язки, в зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю.

4. Стислий зміст рішення суду апеляційної інстанції
4.1. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 14.01.2026 скасовано ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2025, а справу № 904/281/25 передано для продовження розгляду до місцевого господарського суду.
4.2. Постанова суду мотивована тим, що висновки місцевого господарського суду про недобросовісну поведінку боржниці є передчасними, оскільки зроблені без надання оцінки всім обставинам справи і доводам боржниці та можуть свідчити про формальний підхід щодо наявності/відсутності підстав для закриття провадження у справі. Зокрема, суд зазначав наступне:
- неприйняття зборами кредиторів рішення про схвалення або відмову у схваленні наявного у матеріалах справи плану реструктуризації боргів боржниці жодним чином не може свідчити про недобросовісну поведінку боржниці;
- проєкт плану реструктуризації боргів боржниці та план подавалися на розгляд кредитора, проте зборами кредиторів рішення щодо схвалення плану реструктуризації боргів боржника не приймалося. Отже, схвалення/відмова у схваленні плану реструктуризації боргів боржниці відбулося через зволікання кредиторами з реалізацією власних правомочностей за результатами розгляду вказаного плану;
- на підтвердження фінансових труднощів боржниця надала усі необхідні документи, вчасно усунула недоліки, викладені керуючим реструктуризацією у Звіті про результати перевірки Декларацій про майновий стан. Водночас кредиторами не надано доказів приховування доходів боржником, матеріали справи таких доказів не містять.

5. Стислий зміст касаційної скарги
5.1. ГУ ДПС у Дніпропетровській області звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просило скасувати постанову Центрального апеляційного господарського суду від 14.01.2026 та залишити в силі ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2025 у цій справі.

6. Узагальнені доводи касаційної скарги
6.1. Судом апеляційної інстанції застосовано положення статей 116, 119, 123, 125, 126, 128 КУзПБ без врахування висновків Верховного Суду щодо застосування вказаних норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах:
- від 26.05.2022 у справі №903/806/20 - щодо принципу добросовісної поведінки боржника - фізичної особи;
- від 16.05.2023 у справі №916/1885/22, від 23.05.2023 у справі № 910/5369/21 - щодо необхідності надання достатніх та достовірних відомостей про майнові активи боржника, а також складання реального (виконуваного) проєкту плану реструктуризації боргів.

7. Позиція інших учасників щодо касаційної скарги
7.1. ОСОБА_1 у відзиві заперечувала проти касаційної скарги, просила Суд відмовити у задоволенні скарги, зазначаючи серед іншого таке: 
- скаржником не надано доказів приховування доходів боржником;
- боржником було дотримано вимог КУзПБ щодо надання достовірних та повних відомостей, на підставі яких було відкрито провадження, виправлено виявлені помилки у деклараціях і подано до суду уточнюючі декларації та план реструктуризації боргів, який передбачав повне погашення визнаних судом вимог кредиторів;
- ухвала суду першої інстанції містить лише висновок суду, що боржником запропоновано нереальний, невиконуваний плану реструктуризації, що є самостійною підставою для закриття провадження у справі. Водночас, сам по собі факт недосягнення мети судової процедури реструктуризації боргів не є обов`язковою підставою для припинення реабілітації боржника у справі про відновлення платоспроможності фізичної особи, адже за змістом частини одинадцятої статті 126 КУзПБ у такому випадку закриття провадження у справі є лише одним з варіантів вирішення господарським судом питання щодо подальшого руху справи;
- суд першої інстанції виніс ухвалу без врахування всіх обставин справи, тоді як постанова суду апеляційної інстанції винесена на підставі дослідження всіх доказів та з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
7.2. Арбітражна керуюча Белінська Н. О. у відзиві заперечувала проти поданої касаційної скарги та просила Суд відмовити у її задоволенні, звертаючи увагу на наступне:
- процедура неплатоспроможності фізичних осіб була введена законодавцем як інструмент виходу правовим способом зі скрутного фінансового становища для приватних осіб, а саме задля звільнення від боргів та відновлення платоспроможності;
- боржник проявив добросовісну поведінку, спрямовану на врегулювання наявної заборгованості шляхом застосування процедур банкрутства;
- боржник не може бути примушений до погодження плану реструктуризації боргів у запропонованій кредиторами редакції, оскільки майнових активів та доходів для повного погашення кредиторських вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, боржник не має, відновлення його платоспроможності шляхом реалізації реструктуризації боргів боржника є неможливим, а відтак і є неможливим розроблення такого плану реструктуризації боргів боржника, який би відповідав сподіванням кредитора;
- суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не надав жодних мотивів і доказів, які стали підставою для оскаржуваного рішення, обмежившись лише стислим викладом заяв, поданих кредиторами, що суперечить вимогам статей 236 та 238 ГПК України.

8. Касаційне провадження
8.1. Ухвалою Верховного Суду від 20.03.2026 касаційну скаргу ГУ ДПС у Дніпропетровській області на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 14.01.2026 у цій справі залишено без руху, надано строк для усунення недоліків, а саме сплатити судовий збір у встановленому розмірі та надати докази направлення копії касаційної скарги з усіма додатками учасникам справи.
8.2. 27.03.2026 до Верховного Суду направлено заяву про усунення недоліків, до якої долучена платіжна інструкція про сплату судового збору та докази направлення копії касаційної скарги з доданими до неї матеріалами всім учасникам справи.
8.3. Ухвалою Верховного Суду від 15.04.2026 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ГУ ДПС у Дніпропетровській області на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 14.01.2026 у цій справі, призначено її до розгляду в судовому засіданні на 12.05.2026 - 15:30. Крім того, витребувано з Господарського суду Дніпропетровської області та/або Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи № 904/281/25.
8.4. 20.04.2026 до Верховного Суду надійшло клопотання від ГУ ДПС у Дніпропетровській області про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
8.5. Ухвалою Верховного Суду від 20.04.2026 вказане клопотання було задоволено та вирішено судові засідання у цій справі проводити за участю представника ГУ ДПС у Дніпропетровській області Кравцова В. В. в режимі відеоконференції за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку.
8.6. 28.04.2026 на адресу Верховного Суду на запит з Господарського суду Дніпропетровської області надійшли матеріали справи № 904/281/25.
8.7. 30.04.2026 до Верховного Суду надійшло клопотання від арбітражної керуючої Белінської Н. О. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
8.8. Ухвалою Верховного Суду від 30.04.2026 вказане клопотання задоволено та вирішено проводити судові засідання у цій справі за участю арбітражної керуючої Белінської Н. О. в режимі відеоконференції за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку.
8.9. В судовому засіданні 12.05.2026 представник ГУ ДПС у Дніпропетровській області підтримав касаційну скаргу з викладених у ній підстав, просив Суд скаргу задовольнити.
8.10. Арбітражна керуюча Белінська Н. О. не приєдналася до відеоконференції для участі у судовому засіданні 12.05.2026. Решта учасників справи явку своїх представників у судове засідання 12.05.2026 не забезпечили, будь яких заяв з цього приводу не надходило. 
8.11.  Враховуючи, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, з метою дотримання принципу розумності строків розгляду справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутністю учасників справи, які не забезпечили явку своїх представників.

9. Позиція Верховного Суду 
9.1. Предметом касаційного перегляду у цій справі стало питання наявності чи відсутності підстав для закриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .
9.2. Здійснивши перевірку правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, оцінивши доводи касаційної скарги та позиції інших учасників справи, Верховний Суд дійшов таких висновків. 
9.3. За змістом статті 116 КУзПБ лише боржник наділений правом ініціювати справу про його неплатоспроможність.
9.4. Верховний Суд зазначає, що таким чином КУзПБ запроваджено "добровільне банкрутство" боржника фізичної особи, що не є обов`язком держави звільнити особу від боргів, а правом, яким боржник, у разі дотримання певних вимог, може скористатися задля реструктуризації його боргів, прощення (списання) вимог кредиторів та/або звільнення від боргів і відновлення його платоспроможності за умови повного розкриття відомостей щодо свого майнового стану та причин неплатоспроможності.
9.5. За змістом приписів Книги четвертої КУзПБ законодавцем презюмується, що фізична особа - боржник, ініціюючи стосовно себе справу про неплатоспроможність, прагне досягнути компромісу з кредиторами щодо зміни способу та порядку виконання його зобов`язань, а у разі недосягнення згоди стосовно плану реструктуризації боргів, такий боржник припускає визнання його банкрутом і задоволення кредиторських вимог за рахунок коштів від продажу його майна.
9.6. В частині другій статті 6 КУзПБ визначено, що до боржника - фізичної особи застосовуються такі судові процедури, як реструктуризація боргів боржника та погашення боргів боржника.
9.7. Реструктуризація боргів боржника - судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника (стаття 1 КУзПБ).
9.8. Отже, ця судова процедура є першим, обов`язковим та пріоритетним етапом справи про неплатоспроможність фізичної особи, у якій боржник може реалізувати право на зміну способу та порядку сплати боргів з урахуванням його об`єктивних можливостей і прагнення до розрахунку з кредиторами, маючи гарантії залишення частини доходу на задоволення побутових потреб та може отримати прощення (списання) кредиторських вимог чи їх частини.
9.9. Арбітражний керуючий у справі про неплатоспроможність фізичної особи зобов`язаний брати участь у розробленні плану реструктуризації боргів боржника, забезпечити його розгляд зборами кредиторів та подання на затвердження до господарського суду (пункт 7 частини другої статті 114 КУзПБ).
9.10. Розроблення проєкту плану реструктуризації має відбуватися відповідно до вимог статті 124 КУзПБ, зокрема, щодо форми і змісту проєкту плану, це дасть можливість зборам кредиторів оцінити перспективу відновлення платоспроможності боржника та дасть можливості прийняття рішення про його схвалення та подання на затвердження господарському суду або відхилення і прийняття рішення про перехід до процедури погашення боргів.
9.11. Порядок затвердження плану реструктуризації боргів боржника закріплений у статті 126 КУзПБ, яка передбачає подання керуючим реструктуризацією відповідної заяви протягом трьох днів з дня схвалення зборами кредиторів погодженого з боржником плану реструктуризації боргів, розгляд такої заяви господарським судом протягом 10 днів з для її отримання із заслуховуванням кожного присутнього на засіданні кредитора, який має заперечення щодо плану реструктуризації боргів.
9.12. Господарський суд зобов`язаний затвердити план реструктуризації боргів боржника, якщо такий план схвалений кредиторами та боржником (частина сьома статті 126 КУзПБ).
9.13. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій:
- провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 відкрито ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.02.2025, якою введено процедуру реструктуризації боргів;
- ухвалою від 07.04.2025 завершено попереднє засідання, визнано ГУ ДПС у Дніпропетровській області кредитором ОСОБА_1 на суму 11 870,64 грн (заборгованість) - 2 черга задоволення вимог кредиторів, та на суму 4 844,80 грн (судовий збір) - позачергове задоволення вимог кредиторів;
- 12.05.2025 до місцевого господарського суду надійшло клопотання від арбітражної керуючої Белінської Н. О. надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи проєкту плану реструктуризації боргів, а 10.06.2026 - клопотання про затвердження плану реструктуризації боргів ОСОБА_1 ;
- 12.06.2025 ГУ ДПС у Дніпропетровській області звернулося до суду першої інстанції з додатковими поясненнями, в яких виклало клопотання про закриття провадження у справі з посиланням на відсутність у боржника ознак неплатоспроможності.
9.14. Місцевий господарський суд ухвалою від 07.07.2025 закрив провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини сьомої статті 123 КУзПБ, зазначивши при цьому про надання боржником неповної інформації щодо свого майнового стану, відсутність погодженого боржником плану реструктуризації боргів та наявність суперечливих доказів у справі, з огляду на що суд дійшов висновку про те, що боржник своїми діями не підтвердив добросовісність намірів, неналежно користувався процесуальними правами та невідповідально виконував процесуальні обов`язки. 
9.15. Суд апеляційної інстанції не погодився з такими висновками місцевого господарського суду, зазначивши про їх передчасність з огляду на неврахування місцевим судом доводів боржника та не надання оцінки всім обставинам справи, у зв`язку з чим скасував ухвалу про закриття провадження у справі та направив справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
9.16. ГУ ДПС у Дніпропетровській області вважає, що судом апеляційної інстанції застосовано положення статей 116, 119, 123, 125, 126, 128 КУзПБ без врахування відповідних висновків Верховного Суду щодо застосування наведених норм права у подібних правовідносинах (пункт 6.1 цієї постанови).
9.17. Колегія суддів вважає помилковими вказані доводи скаржника, з огляду на наступне.
9.18. Верховний Суд послідовно дотримується правової позиції про те, що у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи скористатися правом на реабілітацію, зокрема у спосіб, що певною мірою утискає інтереси кредиторів, заслуговує лише чесний і сумлінний боржник, інше б суперечило принципу добросовісності, який ґрунтується на приписах статей 3 та 13 Цивільного кодексу України. 
9.19. Тому до боржника - фізичної особи КУзПБ установлює спеціальні вимоги щодо його добросовісності, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на поступках кредиторів та сумлінній співпраці боржника з керуючим реструктуризацією і кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків.
9.20. Зокрема, задля отримання бажаного результату - відновлення платоспроможності у судовій процедурі реструктуризації боргів КУзПБ покладає на боржника обов`язки:
- повідомити про обставини, що стали підставою для звернення до суду (пункт 3 частини другої статті 116 КУзПБ), отже обґрунтувати природу і причини неплатоспроможності, надати інформацію щодо витрачання коштів, отриманих від кредитора (кредитодавця, позикодавця), та/або щодо руху основних активів з часу виникнення зобов`язань перед кредиторами тощо; 
- надати повну і достовірну інформацію про власний майновий стан та членів його сім`ї, щодо розміру та джерел доходів (пункти 4-11 частини третьої статті 116 КУзПБ), тому у разі необхідності і додаткові пояснення чи документи на підтвердження належного виконання цих вимог; 
- подати проєкт плану реструктуризації боргів та співпрацювати з керуючим реструктуризацією і зборами кредиторів при погодженні його змісту (частина четверта статті 116, частина сьома статті 126 КУзПБ);
- повністю погасити окремі види заборгованості до затвердження судом плану реструктуризації боргів боржника (стаття 125 КУЗПБ);
- погашати вимоги кредиторів згідно з умовами плану реструктуризації боргів у разі його затвердження (частина перша статі 128 КУзПБ).
9.21. При цьому КУзПБ містить низку процесуальних запобіжників задля уникнення недобросовісного використання боржником судових процедур неплатоспроможності, зокрема передбачає:
- відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо боржника притягнуто до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю чи визнано банкрутом протягом попередніх п`яти років (пункти 3, 4 частини четвертої статті 119 КУзПБ), а також заборону відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи-боржника протягом року з дня закриття такого провадження стосовно того ж боржника з підстав, передбачених частиною сьомою статті 123 КУзПБ;
- закриття провадження у справі про неплатоспроможність у випадку ненадання боржником повної і достовірної інформації про власне майно, доходи і витрати та членів його сім`ї; приховування боржником власних активів через їх передачу членам сім`ї; якщо боржника притягнуто до адміністративної чи кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю (пункти 1-3 частини сьомої статті 123 КУзПБ);
- відмову у затвердженні плану реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність, якщо порушено порядок розроблення та погодження цього плану; умови реструктуризації боргів суперечать законодавству; боржник не погасив борги, що підлягають обов`язковій сплаті згідно з частиною 3 статті 125 КУзПБ або боржник вчиняє дії, спрямовані на перешкоджання проведенню стосовно нього процедур, передбачених цим Кодексом (пункти 1, 2, 5, 6 частини восьмої статті 126 КУзПБ);
- дискрецію господарського суду у вирішенні питання щодо можливості подальшого руху справи про неплатоспроможність, якщо протягом трьох місяців з дня введення процедури реструктуризації боргів боржника мета цієї процедури не досягнута (частина одинадцята статті 126 КУзПБ).
9.22. Системне тлумачення цих приписів свідчить, що за їх змістом законодавець закріпив у спеціальних нормах КУзПБ принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог. 
9.23. Верховний Суд у постанові від 26.05.2022 у справі №903/806/20 наголосив, що добросовісність боржника - фізичної особи є визначальним критерієм для оцінки обставин і підстав, якими КУзПБ зумовлює вирішення судом питання щодо подальшого руху справи.
9.24. Як зазначалося вище, місцевий господарський суд закрив провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини сьомої статті 123 КУзПБ, вказуючи серед іншого на подання боржником неповної інформації щодо свого майнового стану та недобросовісність боржника.
9.25. За змістом пункту першого частини сьомої статті 123 КУзПБ суд приймає рішення про закриття провадження у справі за клопотанням зборів кредиторів, сторони у справі або з власної ініціативи, якщо боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та/або недостовірна інформація про майно, доходи і витрати боржника та членів його сім`ї, якщо боржник упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки такої декларації не надав суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів і витрат боржника та членів його сім`ї.
9.26. Колегія судів враховує, що перевірка декларацій про майновий стан боржника є однією з основних функцій арбітражного керуючого у справі про неплатоспроможність фізичної особи, оскільки її мета - встановити повний і достовірний перелік активів та зобов`язань боржника, виявити можливі факти приховування майна та/або доходів боржника. 
9.27. Звіт керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларацій боржника є одним із ключових процесуальних документів у справі про неплатоспроможність фізичної особи, оскільки є засобом перевірки добросовісності боржника.
9.28. Своєчасне та належне виконання керуючим реструктуризацією завдань з перевірки майнового стану боржника є запорукою адекватної оцінки стану неплатоспроможності боржника та його можливостей погасити борг, а отже, сприятиме досягненню компромісу під час узгодження сторонами плану реструктуризації боргів.
9.29. Тому суд має надати оцінку змісту звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларацій боржника щодо обґрунтованості доводів та доказів, на яких він базується, і належності здійснених керуючим реструктуризацією заходів з перевірки декларацій про майновий стан боржника.
9.30. При цьому сама по собі відповідність форми декларації вимогам нормативно-правових актів без перевірки її змісту на достовірності зазначених у ній даних не може вважатися належним виконанням такого ключового аспекту процедури реструктуризації боргів боржника, як перевірка майнового стану боржника (подібні за змістом висновки наведені у постановах Верховного Суду від 17.04.2025 у справі № 918/1122/23, від 21.05.2025 у справі № 902/333/24).
9.31. Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що конструкція пункту 1 частини сьомої статті 123 КУзПБ містить безумовний наслідок за дії боржника на шкоду кредиторам, тому не передбачає альтернативного вирішення та необхідності з`ясування мотивів боржника - фізичної особи, за умови встановлення відповідних фактів господарським судом. Розширене коло ініціаторів застосування частини сьомої статті 123 КУзПБ забезпечує невідворотність такого наслідку очевидно недобросовісних дій боржника. Господарський суд не може залишити поза увагою обставини, які вказують на наявність підстав для закриття провадження у справі за частиною сьомою статті 123 КУзПБ, тому він з власної ініціативи, вирішуючи, зокрема, питання про перехід до судової процедури погашення боргів, зобов`язаний перевірити такі обставини справи та надати їм юридичну оцінку, про що зазначити у відповідному судовому рішенні (постанови від 26.05.2022 у справі №903/806/20, від 14.03.2024 у справі № 916/2411/21).
9.32. Згідно з встановленими у цій справі обставинами, на дату постановлення місцевим господарським судом ухвали про закриття провадження у справі (07.07.2025) суду не було надано погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника. При цьому проєкт плану реструктуризації боргів ОСОБА_1 та план подавалися на розгляд кредитора, проте зборами кредиторів рішення щодо схвалення плану реструктуризації боргів боржника не приймалося.
9.33. Зважаючи на те, що протягом 120 днів з дня відкриття провадження у цій справі про неплатоспроможність (11.02.2025) зборами кредиторів не прийнято рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника, суд апеляційної інстанції слушно зазначив про те, що у місцевого господарського суду були наявні підстави для застосування положень частини одинадцятої статті 126 КУзПБ, тобто відкриття процедури погашення боргів або закриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , зважаючи на причини недостягнення мети процедури реструктуризації боргів. 
9.34. Суд, через призму судового контролю, повинен за своїм внутрішнім переконанням оцінити за наявними у матеріалах справи доказами причини неподання погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів, які можуть полягати за одних обставин у діях/бездіяльності кредиторів, за інших обставин - у діях/бездіяльності боржника, при цьому враховуючи добросовісність поведінки учасників провадження у справі про неплатоспроможність (подібний висновок наведено у постанові Верховного Суду від 25.08.2021 у справі №925/473/20). 
9.35. Однак суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі, не перевірив належним чином поведінку боржника, не оцінив дії інших учасників провадження та не врахував наявні у справі докази. 
9.36. Так, місцевий суд не надав оцінку діям ОСОБА_1 щодо виконання нею своїх обов`язків, зокрема, подання виконуваного плану реструктуризації боргів, який би врахував й інтереси кредиторів, не перевірив та не з`ясував, чи відображені у плані реструктуризації усі відомості, передбачені статтею 124 КУзПБ, та достеменно не встановив на підставі наявних у справі доказів та наданих пояснень учасників справи, чи є поведінка боржниці добросовісною.
9.37. Сам по собі факт неприйняття зборами кредиторів рішення про схвалення або відмову у схваленні наявного у матеріалах справи плану реструктуризації боргів не може свідчити про недобросовісну поведінку боржника.
9.38. Суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові наголосив на тому, що на підтвердження фінансових труднощів ОСОБА_1 надала усі необхідні документи, вчасно усунула недоліки, викладені керуючим реструктуризацією у Звіті про результати перевірки Декларацій про майновий стан.
9.39. Місцевий господарський суд наведеного не врахував, як не надав оцінку тому, що поведінка боржника, пов`язана із усуненням недоліків, виявлених у деклараціях про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність, в межах встановленого законом процесуального строку є добросовісною, своєчасною та прозорою (близькі за змістом висновки наведені у постанові Верховного Суду від 19.09.2024 у справі № 918/398/23).
9.40. Також поза увагою місцевого господарського суду залишено відсутність в матеріалах справи доказів приховування доходів боржником, натомість згідно з частиною першою статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
9.41. Протилежного наведеного в касаційній скарзі аргументами не доведено.
9.42. Відносно посилання в касаційній скарзі на неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах (пункт 6.1 цієї постанови) щодо принципу добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, необхідності надання достатніх та достовірних відомостей про майнові активи боржника, а також складання реального (виконуваного) проєкту плану реструктуризації боргів, колегія суддів зазначає наступне.
9.43. Неврахуванням висновку Верховного Суду є саме неврахування висновку щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови. Неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права, зокрема, має місце тоді, коли суд апеляційної інстанції, посилаючись на норму права, застосував її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі.
9.44. Правові висновки Верховного Суду не мають універсального характеру для всіх без винятку справ, а регулятивний вплив пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, якою передбачено таку підставу касаційного оскарження як застосування судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, поширюється саме на подібні (аналогічні) правовідносини.
9.45. При цьому, для спростування будь-якого висновку, наведеного у оскаржуваних судових рішеннях, скаржник має навести не особисті міркування щодо незаконності та необґрунтованості цих судових рішень, а довести, який саме висновок Верховного Суду щодо застосування конкретної норми права у подібних відносинах не врахували суди попередніх інстанцій з урахуванням встановлених ними обставин справи. Незгода скаржника з рішеннями судів попередніх інстанцій або з правовою оцінкою та правовими висновками, які містяться в рішеннях, не свідчить про їх незаконність. 
9.46. Посилання на практику Верховного Суду (без аналізу та врахування обставин справи, за яких судом касаційної інстанції було зроблено відповідні висновки, без доведення подібності правовідносин у справах) щодо оцінки того чи іншого аргументу, які зроблені на підставі встановлених фактичних обставин конкретної справи і наявних в матеріалах справи доказів, не є свідченням застосування судами попередніх інстанцій у цій справі норм матеріального права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування.
9.47. Натомість скаржником виокремлені висновки Верховного Суду у згаданих ним в касаційній скарзі постановах із контексту судових рішень, без урахування предмету і підстав спору, досліджуваних судами у зазначених справах доказів та встановлених фактичних обставин, тому в цій частині доводи касаційної скарги відхиляються Судом як безпідставні.
9.48. Решта аргументів касаційної скарги не спростовує висновків, викладених в оскаржуваній постанові суду апеляційної інстанції, не доводить неправильного застосування судом положень КУзПБ та/або невідповідність такого застосування норм права релевантним правовим позиціям Верховного Суду. 
9.49. Відхиляючи доводи скаржника, Суд враховує висновки в рішенні ЄСПЛ у справі "Проніна проти України" в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Лише той факт, що суд окремо та детально не відповів на кожний аргумент, представлений сторонами, не є свідченням несправедливості процесу (рішення ЄСПЛ у справі "Шевельов проти України").
9.50. За результатами касаційного перегляду Верховним Судом не встановлено неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права під час ухвалення оскаржуваного судового рішення, у зв`язку з чим підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

10. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
10.1. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
10.2. Згідно зі статтею 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
10.3. Верховний Суд дійшов висновків про те, що оскаржуване судове рішення прийнято зі з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, та з дотриманням норм матеріального і процесуального права, натомість доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвалена судом апеляційної інстанції постанова від 14.01.2026 у цій справі має бути залишена без змін.
10.4. У зв`язку з тим, що Суд відмовляє в задоволенні касаційної скарги, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області залишити без задоволення. 
2. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 14.01.2026 у справі № 904/281/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. В. Васьковський

Судді К. М. Огороднік

В. Я. Погребняк