Справа № 367/3003/26 
Провадження по справі № 1-кп/367/817/2026

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2026 року         місто Ірпінь

Ірпінський міський суд Київської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026111420000039 від 19.01.2026 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Буча, Бучанського району, Київської області, зі слів не одруженого, дітей немає, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 345 КК України, 
установив:
19.01.2026 близько 11:40 (більш точний час досудовим розслідуванням не установлено) старший лейтенант ОСОБА_5 та сержант поліції ОСОБА_6 при виконання покладених на них обов`язків з безперервного та цілодобового патрулювання території на службовому автомобілі Toyota Corolla, номерний знак НОМЕР_1 , з метою протидії злочинності, підтримування публічної безпеки і порядку, запобігання вчиненню правопорушень; виявленню причин та умов, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, перебуваючи по вулиці Революції в місті Буча, Київської області, виконуючи покладені на патрульну поліцію України обов`язки, старший лейтенант поліції ОСОБА_5 та сержант поліції ОСОБА_6 , побачили, як ОСОБА_4 , при наближенні службового автомобіля, почав тікати у зворотному напрямку. Старший лейтенант поліції ОСОБА_5 та сержант поліції ОСОБА_6 , які були одягнуті у формений одяг працівника поліції на якому були знаки розрізнення, зокрема шеврони та написи «поліція» є працівниками правоохоронного органу та виконують свої службові обов`язки, відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», маючи вогнепальну зброю, почали переслідування ОСОБА_4 , останній достовірно розуміючи, що його переслідують працівники поліції, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, дістав з лівої кишені куртки в яку був одягнений, газовий балончик «Терен-4» та розприскав рідину в обличчя працівнику поліції ОСОБА_5 . Своїми умисними діями ОСОБА_4 заподіяв інспектору сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді гострого хімічного опіку шкіри обличчя та кон`юнктивіт обох очей.
Таким чином,  ОСОБА_4  вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною другою статті 345 КК України, тобто умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому частиною другою статті 345 КК України визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, повідомив суду, що положення статті 349 КПК України він розуміє у повному обсязі, з наслідками розгляду кримінального провадження відповідно до частини третьої статті 349 КПК України обізнаний. Зазначив, що, дійсно, в середині січня 2026 року йшов на роботу в місті Буча. В певний момент побачив автомобіль поліції з відповідними емблемами, знаками, оскільки подумав, що в тому автомобілі працівники ТЦК, то злякався та побіг у провулок, за ним побіг один з поліцейських. Так як не з орієнтувався та відчув сильний страх, то витягнув з кишені куртки газовий балончик та забризкав ним у переслідувача і попав йому в обличчя. Коли зрозумів, що вчинив протиправно, то зупинився, побачив форму працівника поліції. Зазначив, що розуміє, що вчинив неправомірно, своєчасно не зорієнтувався та на разі засуджує свої дії, щиро розкаюється у вчиненому, просив суворо не карати. Крім того, під час зустрічі з потерпілим поліцейським, то вибачився перед ним.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав пред`явлене обвинувачення, просив з урахуванням наявності щирого розкаяння ОСОБА_4 призначити його покарання за вчинення правопорушення, передбаченого частиною другою статті 345 КК України у виді 3 років обмеження волі, відповідно до статті 75 КК України звільнити від призначеного покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю 2 роки, долю речових доказів вирішити відповідно до статті 100 КПК України.
Потерпілий ОСОБА_5 у судові засідання не з`являвся, надав суду заяву про розгляд провадження стосовно ОСОБА_4 без його участі, цивільний позов заявлено не було, визначення міри покарання ОСОБА_4 залишив на розсуд суду.
На підставі частини третьої статті 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів у справі, стосовно доказів, щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 , а також прокурор правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Оцінивши у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, показання обвинуваченого, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, а тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за частиною другою статті 345 КК України, умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Згідно з частиною другою статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Кримінальне правопорушення, передбачене частиною другою статті 364 КК України відповідно до статті 12 КК України віднесено до нетяжких злочинів.
Обставиною, яка згідно зі статтею 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття.
Обставин, які згідно статті 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , не встановлено.
При призначенні покарання судом враховуються вимоги статті 50 КК України, зокрема, що метою покарання є не тільки кара, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Аналізуючи зібрані у справі докази, які характеризують особистість обвинуваченого, суд враховує таке: ОСОБА_4 раніше не судимий, неодружений, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується посередньо, скарг від мешканців не надходило, у спілкуванні з особами, які ведуть антигромадський спосіб життя помічений не був, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за допомогою до вказаних спеціалістів за місцем проживання не звертався.
З огляду на викладені обставини, а також те, що обвинувачений визнав свою провину, щиро розкаявся, враховуючи відомості про особу, суд вважає, що ОСОБА_4 за вчинення правопорушення, передбаченого частиною другою статті 345 КК України має бути призначене покарання у межах санкції статті у виді обмеження волі.
Суд вважає, що покарання у виді обмеження волі обвинуваченому ОСОБА_4 буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, воно повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
З урахуванням обставин справи, особи обвинуваченого, позиції прокурора, який просив визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 345 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк три роки та застосувати статтю 75 КК України; відомостей про обвинуваченого, який визнав свою провину, щиро розкаявся, а також враховуючи відомості про його особу, суд призначає ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі у межах санкції статті кримінального закону.
Разом з тим, враховуючи що обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні розкаявся у вчиненому, негативно оцінив власну протиправну поведінку та засуджує її, тому, зважаючи на його поведінку та відношення до вчиненого, що свідчить про щире бажання стати на шлях виправлення, суд вважає за можливе звільнити його від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням на підставі статті 75 КК України з покладенням певних обов`язків, передбачених статтею 76 КК України.
Таке покарання, на переконання суду, має бути справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення ним інших кримінальних правопорушень та відповідати меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Цивільний позов в межах цього провадження заявлено не було, процесуальні витрати відсутні. Запобіжний захід не обрано. Питання щодо речових доказів слід вирішити у порядку статті 100 КПК України.
На підставі частини четвертої статті 174 КПК України арешт, накладений на майно, ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 26.01.2026 підлягає скасуванню.
Керуючись статтями 50, 65-67, частиною другою статті 345 КК України, статтями 100, 124, 349, 370, 374 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 345 КК України, та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.
Відповідно до статті 75 КК України  ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки, поклавши на нього відповідно до статті 76 КК України обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
До набрання вироку законної сили запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.
Речові докази після набрання вироком законної сили, а саме: 
- засіб сльозоточивої та дратівливої дії із написом «Терен-4» (квитанція, записана в книгу обліку речових доказів №190, порядковий номер запису №97), які зберігаються у камері схову ВП №1 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, – знищити;
- пару рукавиць червоного кольору із чорними вставками (квитанція, записана в книгу обліку речових доказів №190, порядковий номер запису №97), які зберігаються у камері схову ВП №1 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, – повернути законному володільцю.
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 26.01.2026 (ЄУН справи №367/899/26) на засіб сльозоточивої та дратівної дії із написом «Терен-4», пару рукавиць червоного кольору із чорними вставками, - скасувати.
Вирок може бути оскаржений, з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору, а також не пізніше наступного дня направити учаснику судового провадження, який не був присутній у судовому засіданні.
Вирок складено та проголошено 09.06.2026.

Суддя	  	ОСОБА_1