Окнянський районний суд Одеської області 
Справа № 506/301/26
Провадження № 2/506/265/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

14.05.2026 року селище Окни

Окнянський районний суд Одеської області
у складі головуючого судді Чеботаренко О.Л.
за участю секретаря судового засідання Смернової Д.Ю.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду в селищі Окни цивільну справу за позовом 
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, 
В С Т А Н О В И В:

07 квітня 2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.
Після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача ухвалою від 17 квітня 2026 року позовна заява прийнята судом до розгляду та відкрито провадження по справі.
В обгрунтування позовних вимог позивач зазначала, що судовим наказом Красноокнянського районного суду Одеської області від 08.04.2025 року у справі №506/301/25 з відповідача ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання їх спільної дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття – до ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 31.03.2025 року. На час звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитини відповідач ОСОБА_2 офіційно не працював. На сьогоднішній день розмір аліментів становить 1408,50 грн. Однак на даний час визначений розмір аліментів є недостатнім для належного забезпечення потреб дитини. У зв`язку з цим позивач вважає за доцільне змінити спосіб стягнення аліментів, як це передбачено частиною третьою статті 181 Сімейного кодексу України, а саме здійснювати їх стягнення у частці від усіх видів заробітку (доходу) відповідача в розмірі однієї четвертої частини щомісячно.
Позивач в судове засідання не з`явилася, однак у позовній заяві просила розглянути справу у її відсутність, на задоволенні позову наполягає /а.с.3/. Тому справа розглянута у відсутність позивача, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України.
Відповідач викликався в судові засідання шляхом надсилання судових повісток за адресою його місця проживання (перебування), як передбачено п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, однак вказана судова повістка адресату вручена не була та повернулась до суду з довідкою «Укрпошти» - «адресат відсутній за вказаною адресою» /а.с.18/. 
При цьому ч.1 ст.131 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. 
Крім того, інформація щодо дати та часу розгляду справ міститься у відкритому доступі на офіційному веб-сайті Окнянського районного суду Одеської області в розділі «Розклад засідань» та офіційному веб-сайті «Судова влада України» у розділі «Стан розгляду справ».
Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 року зазначив, що в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. 
У разі неприбуття особи, яку викликає суд, суд має право вирішити справу за наявними доказами і неявка у судове засідання такої особи за умови, що таку особу належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. 
Таким чином, відповідачу ОСОБА_2 було відомо про розгляд Окнянським районним судом Одеської області відносно нього справи про зміну способу стягнення аліментів, суд належним чином повідомляв його про необхідність прибуття до суду для розгляду справи, однак останній розглядом справи не цікавився, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Тому суд визнає причини неявки відповідача неповажними і тому, відповідно до вимог п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, справа розглянута у його відсутність.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.
Судом були встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Так, сторони мають малолітнього сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і, відповідно наданої копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , відповідач є батьком дитини /а.с.7/.
Судовим наказом Красноокнянського районного суду від 08.04.2025 року у справі 506/301/25 (провадження 2-н/506/9/25) з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на дитину – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,у твердій грошовій сумі у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття – до ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 31.03.2025 року /а.с.9/.
Відповідно до довідки Відділу реєстрації актів цивільного стану та місця проживання Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області від 06.04.2026 року, встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає разом із матір`ю – ОСОБА_1 та перебуває на її утриманні /а.с.10/.
Ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
Ч.3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. 
Відповідно до ст.ст. 183,184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України ). 
Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.ст. 181, 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом 16 червня 2021 року у справі №643/11949/19 (провадження №61-2698св21) та Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182 - 184 СК України не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження.
Так ,відповідно до ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
08.07.2017 року набрав чинності ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" від 17.05.2017 року №2037-VIII, яким змінено мінімальний розмір аліментів на дитину.
Так, відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Як зазначено в пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. 
Таким чином, з урахуванням положень ст.182 СК України, суд вважає, що при обранні такого способу стягнення аліментів, як у частці від (заробітку) доходу, мінімально визначений розмір аліментів на одну дитину має становити визначену судом частину з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку.
Крім того, при стягненні аліментів за іншою процесуальною процедурою (видачі судового наказу), відповідно до ч.5 ст.183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Таким чином законодавець за аналогічними правовідносинами визначив 1/4 частину заробітку платника аліментів із розрахунку на одну дитину.
З урахуванням встановлених обставин, враховуючи що законодавством передбачене стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів в порядку наказного провадження, виходячи із аналогії закону, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, та те, що відповідачем до суду не подано доказів щодо неможливості сплати аліментів у спосіб та у розмірі, в якому просить стягувати позивач, з метою забезпечення дотримання прав та інтересів дитини, суд прийшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України та підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Крім того, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнена від сплати судового збору, тому згідно із ч.6 ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір у доход держави.
Керуючись ст.ст.180-184, 192 СК України, ст.ст. 10, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, 
У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 ( зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) про зміну способу стягнення аліментів -задовольнити повністю.
Змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі судового наказу Красноокнянського районного суду Одеської області від 08.04.2025 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з твердої грошової суми у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття на 1/4 частину його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття – до ІНФОРМАЦІЯ_4 , починаючи з 07 квітня 2026 року.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1331,20 грн. в дохід держави на рахунок: Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106 (Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001; Код класифікації доходів бюджету 22030106). 
Судовий наказ Красноокнянського районного суду Одеської області від 08.04.2025 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з моменту звернення до суду з цією заявою - 31.03.2025 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 - відкликати.
Відповідно до п.п.15.5) п.1 Перехідних положень ЦПК України, на рішення може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Окнянський районний суд Одеської області або безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 19.05.2026 року. 

Суддя	О. Л. Чеботаренко