ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" квітня 2026 р. Справа№ 910/7378/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Гаврилюка О.М.
суддів: Майданевича А.Г. 
Ткаченка Б.О. 

при секретарі судового засідання : Ніконенко Є.С.
за участю представників сторін:
від позивача: Гелемей Ю.М. (поза межами приміщення суду);
від відповідача: Курдюмов М.М. (в залі суду)
за апеляційною скаргою Державного підприємства «Гарантований покупець»
на рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2025, повний текст якого складений 08.01.2026
у справі № 910/7378/25 (суддя Васильченко Т.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юзефо-Миколаївська біогазова компанія»
до Державного підприємства «Гарантований покупець»
про стягнення 18 843 229,62 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду 

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юзефо-Миколаївська біогазова компанія» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Гарантований покупець» (далі - відповідач) про стягнення 18 843 229,62 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за договором № 1097/01 від 05.12.2019 не в повному обсязі розрахувався за електричну енергію поставлену за «зеленим тарифом», у зв`язку з чим позивачем заявлено до стягнення основний борг у розмірі 18 664 171,06 грн, 3% річних у розмірі 94 261,67 грн та інфляційні втрати у розмірі 84 796,89 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.10.2025 у справі № 910/7378/25 (з урахуванням ухвали Господарського суду міста Києва від 08.01.2026 у справі № 910/7378/25 про виправлення описки) позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Юзефо-Миколаївська біогазова компанія» до Державного підприємства «Гарантований покупець» про стягнення 18 843 229,62 грн задоволено. Стягнуто з Державного підприємства «Гарантований покупець» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юзефо-Миколаївська біогазова компанія» основний борг у розмірі 18 664 171 грн 06 коп., інфляційні втрати у розмірі 84 796 грн 89 коп., 3% річних у розмірі 94 261 грн 67 коп. та судовий збір у розмірі 226 118 грн 76 коп.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із рішеннями суду першої інстанції, Державне підприємство «Гарантований покупець» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить відстрочити сплату судового збору за подання цієї апеляційної скарги до ухвалення Північним апеляційним господарським судом постанови у даній справі. Скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2025 у справі № 910/7378/25 про стягнення з ДП «Гарантований покупець» на користь ТОВ «Юзефо-Миколаївська біогазова компанія» основного боргу у розмірі 18 664 171,06 грн, інфляційних втрат у розмірі 84 796,89 грн та 3% річних у розмірі 94 261,67 грн; Ухвалити нове рішення, котрим відмовити ТОВ «Юзефо-Миколаївська біогазова компанія» в задоволенні позовних вимог до ДП «Гарантований покупець» в повному обсязі.
Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.
На думку скаржника, судом першої інстанції не враховано особливості регулювання зобов`язань відповідно до п. 11.4 Порядку № 641 (в редакції з 26.01.2024), оскільки Регулятором визначено, що, окрім суми сплачених авансових платежів за відповідний розрахунковий період, врахуванню підлягає також розмір перерахованих коштів від ОСП, за укладеним з ним договором.
Скаржник зазначає, що судом першої інстанції не враховано доводи відповідача про те, що заборгованість НЕК «Укренерго» перед Гарантованим покупцем за надану у розрахунковому періоді послугу, становить 16,303 млрд. грн.
Скаржник вважає, що за існуючого алгоритму розрахунків, обов`язок Гарантованого покупця щодо оплати 100% вартості електричної енергії обумовлений 100% оплатою ОСП послуги перед Гарантованим покупцем у відповідному розрахунковому періоді.
Скаржник, з посиланням на постанову Верховного Суду у справі № 910/4439/23, вказує на те, що нею підтверджується наведений в п. 11.4 Порядку № 641 алгоритм розрахунків за електричну енергію перед виробниками за «зеленим» тарифом, який залежить від рівня виконання ОСП грошових зобов`язань перед Гарантованим покупцем за надану послугу за договором про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, тому, зважаючи на вищеописане, оскільки за розрахункові місяці, НЕК «Укренерго» не сплатило послугу в повному обсязі, зобов`язання Гарантованого покупця перед позивачем за вказані розрахункові періоди у розумінні ч. 1 ст. 530 ЦК України не виникли.
Також скаржник вказує на право відповідача зменшити рівень розрахунків із позивачем на суму неоплаченої частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії та вартості відхилення, у зв`язку із чим, відповідач цілком правомірно зменшив рівень розрахунків із позивачем на суму неоплаченої частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії та вартості відхилення, а отже не може нести відповідальність за такі дії.
Скаржник акцентує, що постанова № 332 надає Гарантованому покупцю право саме на зменшення рівня розрахунків, а не на зарахування зустрічних вимог (котре і так наявне у відповідача згідно ст. 601 ЦК України та не потребує додаткового врегулювання).
Скаржник вказує на неврахування судом першої інстанції наявності форс-мажорних обставин, оскільки листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 (https://ucci.org.ua/uploads/files/621cba543cda9382669631.pdf ) засвідчено наявність форс-мажорних обставин, як таких, що впливають на виконання зобов`язань суб`єктами господарювання з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення та підтверджено, що зазначені обставини з 24.02.2022 є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності по договору. Про настання обставин непереборної сили (форс-мажор) відповідач повідомляв усіх своїх контрагентів, у тому числі позивача, на своєму офіційному вебсайті в мережі Інтернет https://www.gpee.com.ua/news_item/947), тому скаржник вважає, що з урахуванням ситуації, в якій опинилася Держава, зважаючи на важливість Гарантованого покупця для економіки України, беручи до уваги соціальну спрямованість його діяльності, особливо в період дії режиму воєнного стану, вбачається настання непереборної сили, що унеможливлює стягнення з відповідача основного боргу, 3% та інфляційних нарахувань в судовому порядку.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, позивач у відзиві на апеляційну скаргу, поданому до суду, вказав на те, що пункт 11.4. Порядку № 641 не містить положень про те, що у випадку неотримання відповідачем коштів від оператора системи передач (НЕК «Укренерго»), строк виконання остаточного розрахунку відповідача з продавцем за «зеленим» тарифом не настає чи відкладається на строк до моменту надходження таких коштів, а відтак положення вказаного Порядку № 641 жодним чином не звільняють відповідача від обов`язку здійснити повну оплату придбаної електричної енергії за відповідними договорами; у матеріалах справи відсутні докази внесення сторонами змін до Договору в частині встановлення іншого порядку проведення розрахунків за спірний період в залежності від обсягу відповідачем коштів від оператора системи передач (НЕК «Укренерго»), тоді як саме Договором (у редакції відповідних додаткових угод) регулюються господарсько-правові відносини його учасників. Вказаним спростовуються твердження відповідача про те, що чинним законодавством встановлений алгоритм розрахунків згідно з яким обов`язок відповідача щодо оплати 100% вартості електричної енергії обумовлений 100% оплатою НЕК «Укренерго» послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії із альтернативних джерел у відповідному розрахунковому періоді.
Щодо аргументів скаржника про право зменшити рівень розрахунків із позивачем на суму неоплаченої частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії та вартості відхилення, позивач зазначає про те, що відповідачем не реалізовано право на звернення до позивача із відповідною заявою про припинення зобов`язання відповідача з оплати боргу за договором у спірні періоди та з відповідними доказами, які підтверджують ці обставини, зокрема у відповідному обліку, актами звірки, тощо, при цьому скаржник не позбавлений права в судовому порядку стягнути з позивача суму боргу за послуги з неоплаченої частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії та за послуги з відшкодування вартості відхилення в межах окремого позовного провадження, якщо вважає, що його права порушені.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 910/7378/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Майданевича А.Г. - головуючого судді; суддів Ткаченко Б.О., Сулім В.В.
28.01.2026 суддею Північного апеляційного господарського суду Сулімом В.В. заявлено самовідвід з метою виключення обставин, які можуть поставити під сумнів неупередженість судді при розгляді апеляційної скарги, недопущення у подальшому сумнівів у сторін чи інших осіб щодо неупередженості складу суду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2026 заяву судді Суліма В.В. про самовідвід у справі № 910/7378/25 задоволено. Матеріали справи № 910/7378/25 передано на повторний автоматизований розподіл для визначення складу суду для здійснення повторного автоматизованого розподілу та визначення іншого складу суддів відповідно до ст. 32 ГПК України.
Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 910/7378/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Майданевича А.Г. - головуючого судді; суддів: Майданевич А.Г., Ткаченко Б.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2026 відмовлено Державному підприємству «Гарантований покупець» у задоволенні заяви про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення судового рішення апеляційним судом. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2025 у справі № 910/7378/25 залишено без руху. Запропоновано скаржнику усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме: протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, надати до Північного апеляційного господарського суду:
- докази сплати судового збору у розмірі 339 178,13 грн;
02.03.2026 від скаржника надійшла заява про усунення недоліків до якої додано платіжну інструкцію № 187 від 20.02.2026 на суму 339 178,13 грн, що свідчить про доплату судового збору.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2025 у справі № 910/7378/25. Призначено справу № 910/7378/25 до розгляду у судовому засіданні 07.04.2026.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.04.2026 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Юзефо-Миколаївська біогазова компанія» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.
На підставі ст. 202, 216 ГПК України, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.04.2026 оголошено перерву у розгляді справи № 910/7378/25 за апеляційною скаргою Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2025 до 21.04.2026.
Враховуючи викладене, воєнний стан в Україні та обмеження, спричинені цим станом, систематичні оголошення сигналу повітряної тривоги, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа № 910/7378/25 розглядалась протягом розумного строку.

Явка учасників у судове засідання та правова позиція 

Представник позивача у судовому засіданні 21.04.2026 просив рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2025 у справі № 910/7378/25 залишити без змін, вимоги апеляційної скарги без задоволення.
Представник відповідача у судовому засіданні 21.04.2026 підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2025 у справі № 910/7378/25 про стягнення з ДП «Гарантований покупець» на користь ТОВ «Юзефо-Миколаївська біогазова компанія» основного боргу у розмірі 18 664 171,06 грн, інфляційних втрат у розмірі 84 796,89 грн та 3% річних у розмірі 94 261,67 грн; Ухвалити нове рішення, котрим відмовити ТОВ «Юзефо-Миколаївська біогазова компанія» в задоволенні позовних вимог до ДП «Гарантований покупець» в повному обсязі.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вбачається із матеріалів справи, 05.12.2019 між відповідачем, за договором гарантований покупець, та позивачем, за договором виробник за «зеленим» тарифом, підписано договір №1097/01 (далі – договір), предметом якого за умовами пункту 1.1 є обов`язок виробника за «зеленим» тарифом продавати, а гарантованого покупця купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену виробником за «зеленим» тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору та законодавства України, у тому числі Порядку купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП від 26 квітня 2019 року №641 (далі – Порядок).
Відповідно до пункту 3.1 договору обсяг фактично проданої та купленої електричної енергії визначається відповідно до положень глави 8 Порядку на підставі даних обліку, наданих гарантованому покупцю адміністратором комерційного обліку відповідно до глави 7 Порядку.
Розрахунок за куплену гарантованим покупцем електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок виробника за «зеленим» тарифом, з урахуванням ПДВ (пункту 3.2 договору).
Згідно пункту 3.3 договору оплата товарної продукції (електричної енергії), купленої гарантованим покупцем у виробників за «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці, та формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів купівлі-продажу відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії здійснюються відповідно до положень глави 10 Порядку.
Пунктом 7.4 договору сторони встановили, що якщо виробник за «зеленим» тарифом є суб`єктом господарювання, який має ліцензію на провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії, і регулятор вже встановив «зелений» тариф виробнику, договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє на строк дії «зеленого» тарифу (до 01 січня 2030 року).
Якщо виробник за «зеленим» тарифом є суб`єктом господарювання, який має намір виробляти електричну енергію з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), і договір підписується до будівництва та/або введення експлуатацію відповідних об`єктів виробництва електричної енергії виробника за «зеленим» тарифом та до встановлення «зеленого» тарифу для виробника за «зеленим» тарифом регулятором: глави 1,6 - 8 договору набирають чинності з дати підписання сторонами договору; глави 2 - 5 договору набирають чинності з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому виконано останню з таких умов: 1) виробником за «зеленим» тарифом отримано ліцензію на провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії; 2) виробнику за «зеленим» тарифом встановлено «зелений» тариф; 3) виробником за «зеленим» тарифом укладено договір про врегулювання небалансів електричної енергії (пункт 7.5 договору).
16.02.2024 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № 2013/07/24 до договору від 05.12.2019 року №1097/01 (далі – додаткова угода), за умовами якої сторони дійшли згоди в преамбулі договору слова «продавець за «зеленим» тарифом» змінити словом «продавець» та глави 1-8 договору замінити главами 1-9 в новій редакції (надалі умови договору №1097/01 від 05.12.2019 наводяться в редакції додаткової угоди №2013/07/24 від 16.02.2024).
Так, за умовами пункту 1.1 договору продавець зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати електричну енергію в точках комерційного обліку електричної енергії, відпущену генеруючими одиницями продавця, включеними до балансуючої групи гарантованого покупця, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору та чинного законодавства України, у тому числі Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел, затвердженого постановою НКРЕКП від 26 квітня 2019 року №641 (далі - Порядок).
Пунктом 2.1 договору встановлено, що сторони визнають свої зобов`язання згідно з законами України «Про ринок електричної енергії», «Про альтернативні джерела енергії», Порядком, Правилами ринку, затвердженими постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 307, Правилами ринку «на добу наперед» та внутрішньодобового ринку, затвердженими постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 308, договором про участь у балансуючій групі гарантованого покупця та керуються їх положеннями і положеннями чинного законодавства України при виконанні цього договору.
Купівля-продаж електричної енергії за цим договором здійснюється за умови включення генеруючих установок продавця до балансуючої групи гарантованого покупця (пункт 2.2 договору).
За умовами пунктів 2.3, 2.4 договору продавець здійснює продаж електричної енергії гарантованому покупцю за встановленим Регулятором для кожної генеруючої одиниці «зеленим» тарифом з урахуванням надбавки до нього, та іншими цінами, у випадках, передбачених Законом України «Про ринок електричної енергії» та Порядком, у національній валюті України. Вартість електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у продавця у розрахунковому місяці, визначається відповідно до Порядку.
Згідно пункту 3.1 договору обсяг фактично проданої та купленої електричної енергії визначається на підставі даних комерційного обліку, наданих гарантованому покупцю адміністратором комерційного обліку відповідно до Порядку.
Відповідно до пункту 3.2 договору розрахунок за куплену гарантованим покупцем електричну енергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок продавця, з урахуванням ПДВ. Гарантований покупець та продавець при виникненні взаємної однорідної заборгованості мають право за взаємною згодою проводити зарахування зустрічних однорідних вимог, що оформлюється сторонами в установленому законодавством порядку.
Оплата електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у продавців у розрахунковому місяці, формування актів купівлі-продажу електричної енергії здійснюються відповідно до Порядку (пункт 3.3 договору).
Умовами пункту 4.1 договору передбачено, що продавець має право вимагати від гарантованого покупця повну та своєчасну оплату товарної продукції відповідно до глави 3 цього договору.
Пунктами 6.1 та 6.3 договору передбачено, що усі спори, суперечки, претензії та розбіжності між сторонами, що можуть виникати з умов цього договору чи у зв`язку з ним (далі – спір), вирішуватимуться, у першу чергу, шляхом переговорів. Сторони можуть звернутися до Центру з вирішення спорів та переговорів Секретаріату Енергетичного співтовариства щодо сприяння в мировому вирішенні таких спорів у порядку, встановленому Процедурним актом Секретаріату Енергетичного співтовариства 2016/3/ECS про заснування Центру з вирішення спорів та переговорів (далі - Процедурний акт). Якщо спір, що вирішується в порядку, встановленому Процедурним актом, не може бути вирішено протягом строку, передбаченого Процедурним актом Секретаріату Енергетичного співтовариства 2016/3/ECS, такий спір підлягає вирішенню відповідно до пунктів 6.2 або 6.4 цієї глави.
Цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє на строк дії «зеленого» тарифу (пункт 7.4 договору).
За умовами пункту 7.5 договору якщо цей договір укладається до початку будівництва та/або введення в експлуатацію відповідних об`єктів виробництва електричної енергії продавця та/або до встановлення «зеленого» тарифу для продавця регулятором: 1) глави 1, 6 та 7 цього договору набирають чинності з дня підписання сторонами цього договору; 2) глави 2 - 5 цього договору набирають чинності з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому виконано останню з таких умов: продавцем отримано ліцензію на провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії, у випадку коли отримання ліцензії передбачено чинним законодавством; продавцю встановлено «зелений» тариф; продавець уклав із оператором системи передачі договір про врегулювання небалансів; продавець надав перелік місць встановлення приладів та систем розрахункового обліку електричної енергії по кожній генеруючій одиниці, що є додатком до цього договору, форма якого оприлюднена на вебсайті гарантованого покупця (погоджується кандидатом у продавці за «зеленим» тарифом та відповідним ОСР або ОСП); продавець надав однолінійну схему розташування приладів розрахункового обліку електричної енергії кожної генеруючої одиниці кандидата у продавці за «зеленим» тарифом із зазначенням точок комерційного обліку електричної енергії та меж балансової належності електричних мереж, погоджених кандидатом у продавці за «зеленим» тарифом та відповідним ОСР або ОСП; продавець уклав з ОСП договір про надання послуги із зменшення навантаження, у випадку, встановленому статтею 68 Закону України «Про ринок слектричної енергії» для кандидата у виробники за «зеленим» тарифом.
Як вбачається із матеріалів справи, на виконання умов укладеного договору та взятих на себе зобов`язань за ним, позивачем було відпущено відповідачу електричну енергію за актами купівлі-продажу сукупною вартістю 192 059 384,82 грн, а саме: у січні 2024 року у обсязі 3598720,000 кВт*год вартістю 21 315 163,93 грн; у лютому 2024 року у обсязі 3148470,000 кВт* год вартістю 13 806 428,60 грн; у березні 2024 року у обсязі 3594571,000 кВт*год вартістю 23 6814 65,10 грн; у квітні 2024 року у обсязі 3408010,000 кВт*год вартістю 23 381 538,68 грн; у травні 2024 року у обсязі 3389731,000 кВт*год вартістю 23 256 130,86 грн; у червні 2024 року у обсязі 2356830,000 кВт*год вартістю 16 169 644,99 грн; у липні 2024 року у обсязі 2749597,340 кВт*год вартістю 19 621 566,55 грн; у серпні 2024 року у обсязі 2598144,000 кВт*год вартістю 18 540 771,29 грн; у вересні 2024 року у обсязі 1040462,060 кВт*год вартістю 7 424 903,74 грн; у жовтні 2024 року у обсязі 461694,540 кВт*год вартістю 3 454 897,18 грн; у листопаді 2024 року у обсязі 828135,000 кВт*год вартістю 6 197 000,46 грн; у грудні 2024 року у обсязі 2032568,600 кВт*год вартістю 15 209 873,44 грн.
Водночас відповідач частково здійснив оплату відпущеної йому електричної енергії за «зеленим» тарифом, у зв`язку з чим, у відповідача виник борг перед позивачем за січень, лютий, квітень – грудень 2024 року у розмірі 18 664 171,06 грн, тому, враховуючи неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором від 05.12.2019 № 1097/01, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі – ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно із ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 ст.202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Частиною 1 ст. 662 ЦК України встановлено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Відповідно до ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.
Згідно із ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Умовою виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 30 Закону України «Про ринок електричної енергії» виробники мають право на своєчасне та у повному обсязі отримання коштів за продану ними електричну енергію відповідно до укладених договорів на ринку електричної енергії та за допоміжні послуги.
Порядок і строки розрахунків за договорами купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом регулюються Порядком купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №641 від 26.04.2019 року (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Так, відповідно до пункту 11.1 глави 11 Порядку гарантований покупець, не пізніше п`ятого дня після закінчення першої та другої декад розрахункового місяця, за рахунок коштів, отриманих відповідно до пункту 14.2 глави 14 цього Порядку та коштів, отриманих гарантованим покупцем за реалізовану електричну енергію за результатами торгової діяльності на РДН, ВДР та за двосторонніми договорами, здійснює оплату продавцям за «зеленим» тарифом в обсязі, пропорційно відпуску електричної енергії генеруючими одиницями за 10/20 діб. Гарантований покупець після отримання фактичних даних щодо обсягу відпуску/відбору електричної енергії за розрахунковий місяць, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавців за «зеленим» тарифом перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію, з суми коштів, отриманих гарантованим покупцем за реалізовану електричну енергію за результатами торгової діяльності на РДН, ВДР та за двосторонніми договорами за третю декаду розрахункового місяця, крім залишку коштів, необхідних для забезпечення господарської діяльності гарантованого покупця, передбачених кошторисом на розрахунковий місяць, здійснює доплату продавцям за «зеленим» тарифом за розрахунковий місяць пропорційно вартості купленої товарної продукції. Якщо здійснення авансового платежу/доплати припадає на вихідний або святковий день, гарантований покупець здійснює оплату продавцю не пізніше наступного робочого дня. У випадку здійснення гарантованим покупцем оплати першої/другої декади розрахункового місяця за відпущену електричну енергію продавцем понад фактичну вартість проданої за розрахунковий період (місяць) електричної енергії продавець за «зеленим» тарифом повертає на рахунок гарантованого покупця надлишково сплачені кошти протягом чотирьох робочих днів з дня отримання продавцем підписаного акта купівлі-продажу (акта коригування купівлі-продажу) за відповідний розрахунковий період.
З урахуванням положень глав 8 та 9 цього Порядку гарантований покупець протягом трьох робочих днів з дня отримання від АКО сертифікованих даних комерційного обліку електричної енергії здійснює розрахунок вартості електричної енергії за розрахунковий місяць, відповідно до якої має бути здійснена оплата продавцю за «зеленим» тарифом, та направляє йому на електронну адресу акт купівлі-продажу електричної енергії, форма якого визначена додатком до типового договору про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом, підписаний уповноваженою особою гарантованого покупця із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису. Якщо за результатами розрахунку гарантованого покупця має відбутись оплата продавцем за «зеленим» тарифом за спожиту електричну енергію, гарантований покупець протягом трьох робочих днів з дня надання АКО сертифікованих даних комерційного обліку електричної енергії направляє продавцю за «зеленим» тарифом на електронну адресу акт купівлі-продажу електричної енергії, форма якого визначена додатком до типового договору про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом, підписаний уповноваженою особою гарантованого покупця із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису. У випадку надання АКО оновлених сертифікованих даних комерційного обліку по генеруючих одиницях продавця за «зеленим» тарифом та/або надання ОСП оновлених даних щодо погодинних обсягів не відпущеної електричної енергії генеруючими одиницями продавців у результаті виконання команд ОСП на зменшення навантаження, а також отримання гарантованим покупцем іншої оновленої інформації, що використовувалась при розрахунках обсягів купівлі-продажу електричної енергії, частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії балансуючої групи гарантованого покупця, яка відшкодовується учасником балансуючої групи, а також вартості відхилення відповідно до цього Порядку, гарантований покупець здійснює розрахунок за оновленими даними та направляє продавцю за «зеленим» тарифом акт коригування до акта купівлі-продажу електричної енергії, форма якого визначена додатком до типового договору про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом, підписаний уповноваженою особою гарантованого покупця із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису (пункт 11.2 глави 11 Порядку)
Згідно із п. 11.4 глави 11 Порядку гарантований покупець забезпечує проведення розрахунку та здійснення оплати за відпущену продавцем за «зеленим» тарифом у попередньому розрахунковому періоді (місяці) електричну енергію протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці. При визначенні суми коштів для здійснення остаточного місячного платежу за відпущену продавцем за «зеленим» тарифом у попередньому розрахунковому періоді (місяці) електричну енергію гарантованим покупцем, зокрема враховується сума коштів, сплачених такому продавцю за «зеленим» тарифом шляхом здійснення авансових платежів, та сума коштів, отриманих гарантованим покупцем від ОСП відповідно до Договору про надання послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.
Таким чином, відповідно до Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, Товариство з обмеженою відповідальністю «Юзефо-Миколаївська біогазова компанія» має право на своєчасне та у повному обсязі отримання коштів за поставлену ним електричну енергію відповідно до укладеного договору, а Державне підприємство "Гарантований покупець" зобов`язане здійснити повну оплату у кожному розрахунковому місяці за куплену електричну енергію у виробника за "зеленим" тарифом протягом п`яти робочих днів з дати затвердження НКРЕКП розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці.
Сторони, керуючись принципом свободи договору, погодили у пункті 3.3 договору від 05.12.2019 року №1097/01, що оплата електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у продавців у розрахунковому місяці, формування актів купівлі-продажу електричної енергії здійснюється згідно з Порядком.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що строк остаточного розрахунку за електричну енергію відповідного періоду сторони, в тому числі керуючись і принципом свободи договору, визначили з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (затвердження вартості послуги регулятором - Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг) з посиланням на пункт 11.4 Порядку.
Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.04.2023 у справі № 910/15867/21, а відповідно до частини 4 статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, висновок господарського суду першої інстанції про те, що з огляду на приписи статті 530 Цивільного кодексу України, статті 65 Закону України «Про ринок електричної енергії», пункту 11.4 Порядку, пункту 3.3 договору грошове зобов`язання відповідача щодо розрахунку вартості придбаної у позивача електричної енергії має бути виконане після отримання від продавця акта купівлі-продажу протягом п`яти робочих днів з дати оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, є правильним.
Як встановлено судом, рішення Регулятора щодо розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем, оприлюднені за січень, лютий, квітень – грудень 2024 року: постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2146 від 18.12.2024 року «Про затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у лютому та березні 2024 року» (оприлюднено на офіційному веб-сайті Регулятора 20.12.2024 року); постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2418 від 30.12.2024 року «Про затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у вересні 2024 року» (оприлюднено на офіційному веб-сайті Регулятора 30.12.2024 року); постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №76 від 21.01.2025 «Про затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у липні 2024 року» (оприлюднено на офіційному веб-сайті Регулятора 23.01.2025 року); постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №193 від 11.02.2025 «Про затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у квітні та серпні 2024 року» (оприлюднено на офіційному веб-сайті Регулятора 13.02.2025); постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №247 від 18.02.2025 року «Про затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у жовтні та листопаді 2024 року» (оприлюднено на офіційному веб-сайті Регулятора 19.02.2025); постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №285 від 25.02.2025 року «Про затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у грудні 2024 року» (оприлюднено на офіційному веб-сайті Регулятора 26.02.2025); постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №529 від 08.04.2025 «Про затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у січні 2024 року, у травні та червні 2024 року та лютому 2025 року» (оприлюднено на офіційному веб-сайті Регулятора 10.04.2025).
Відтак, строк виконання відповідачем грошового зобов`язання за відпущену йому «зелену» енергетику за актами купівлі-продажу за січень, лютий, квітень – грудень 2024 року на момент розгляду справи настав, однак відповідачем у встановлені договором строки повну оплату за куповану ним енергетику належним чином не здійснив, доказів зворотного відповідачем не надано.
Частиною 2 ст. 193 ГК України (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин), встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
З огляду на те, що матеріалами справи підтверджено, а відповідачем не спростовано факт порушення останнім зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати за відпущену «зелену» енергетику за актами купівлі-продажу за січень, лютий, квітень – грудень 2024 року, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу у розмірі 18 664 171,06 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Так, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 94 261,67 грн та інфляційні втрати у розмірі 84 796,89 грн.
Перевіривши розрахунок 3% річних і втрат від інфляції, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що арифметично правильними сумами 3% річних та інфляційних втрат є суми у розмірах 94 261,67 грн та 84 796,89 грн, відповідно, і зазначені суми є такими, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Щодо доводів відповідача про наявність підстав для зменшення розміру 3% річних, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із їх відхиленням господарським судом першої інстанції, враховуючи наступне.
Так, у постанові від 18.03.2020 у справі № 902/471/18 (провадження № 12-79гс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.
Такого висновку Велика Палата Верховного Суду дійшла з урахуванням того, що у справі № 902/417/18 умовами договору сторони передбачили відповідальність за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання у вигляді пені та штрафу, збільшили позовну давність за відповідними вимогами, а також умовами пункту 5.5 договору змінили розмір процентної ставки, передбаченої в частині 2 статті 625 ЦК України, і встановили її в розмірі 40% річних від несплаченої загальної вартості товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений покупцем та 96% річних від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення дев`яноста календарних днів.
Велика Палата Верховного Суду зазначила, що з огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум санкцій у вигляді штрафу, пені і процентів річних, враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, Велика Палата Верховного Суду вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення, та наведеним вище критеріям, обмежити розмір санкцій сумами штрафу і пені, які вже присуджені до стягнення судами попередніх інстанцій, та відмовити у їх стягненні з цих підстав.
Таким чином, відповідне зменшення відсотків річних Велика Палата Верховного Суду допустила з урахуванням конкретних обставин справи № 902/417/18, а саме - встановлення такої процентної ставки на рівні 40% та 96%, і її явної невідповідності принципу справедливості, в той час як у справі № 910/7378/25 відсотки річних розраховані за встановленою у статті 625 ЦК України ставкою у розмірі 3% та не встановлено порушення принципів розумності, справедливості та пропорційності під час нарахування позивачем відповідачу 3% річних.
Відтак, правовідносини у справі № 902/417/18 та № 910/7378/25 не є подібними за встановленими фактичними обставинами.
Також колегія суддів апеляційної інстанції враховує те, що в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2025 у справі №903/602/24 викладено таку правову позицію щодо можливості зменшення розміру відсотків, нарахованих відповідно до частини другої статті 625 ЦК України до спорів щодо зменшення розміру відсотків річних: «три проценти річних є законодавчо встановленим розміром процентів річних, які боржник повинен сплатити у разі неналежного виконання грошового зобов`язання. Три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) є мінімальним розміром процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником. Тому зменшення судом процентів річних можливе лише до такого розміру, тобто не менше ніж три проценти річних».
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про відхилення доводів відповідача про наявність підстав для зменшення розміру компенсаційних втрат, так як договір укладено виключно з метою виконання спеціальних обов`язків покладених на учасників ринку електричної енергії та неотримання коштів від НЕК «Укренерго» і негативний фінансовий стан відповідача, так як наведені доводи є недоліками функціонування нової моделі ринку електричної енергії впровадженої згідно Закону України «Про ринок електричної енергії» і відповідальність за них не може бути покладена на позивача, який як учасник цього ринку, продає вироблену «зелену» енергію по фіксованим цінам. При цьому, остаточний розрахунок за електроенергію по суті залежить від рішення третьої особи, яка не є учасником цих господарських правовідносин за договором без часових обмежень щодо прийняття відповідного рішення, незважаючи на те, що відповідно до пункту 2 частини третьої статті 30 Закону України «Про ринок електричної енергії» виробники мають право на своєчасне та у повному обсязі отримання коштів за продану ними електричну енергію відповідно до укладених договорів на ринку електричної енергії та за допоміжні послуги.
Відповідачем не надано доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість в повному обсязі.
Щодо доводів скаржника про право зменшити рівень розрахунків із позивачем на суму неоплаченої частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії та вартості відхилення, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.
Згідно з постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.11.2025 зі справи № 910/9692/24 для застосування положень Постанови №332 Підприємство мало звернутися до Товариства з відповідною заявою про припинення зобов`язання відповідача з оплати боргу за договором у спірні періоди; крім того, Підприємство зобов`язане було вчинити дії на реалізацію свого права зменшення розрахунків, зокрема, повідомивши позивача, відобразивши відповідні зменшення в обліку та актах звірки, провести зарахування однорідних вимог за правилами статті 601 ЦК України. Тобто відповідач мав чітко визначити, на які саме суми, за які періоди, та відповідно до яких актів ним реалізовано право на зменшення рівня розрахунків, що мало б наслідком припинення відповідного зобов`язання Підприємства перед Товариством на суму зарахування. Проте відповідач зазначених дій не вчинив, тобто наданим Постановою №332 правом фактично не скористався.
Враховуючи не вчинення таких дій відповідачем в межах даного спору, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що наявність права відповідача зменшити рівень розрахунків із продавцем за «зеленим» тарифом на суму неоплаченої частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії та вартості відхилення, не звільняє відповідача від обов`язку здійснити повну оплату придбаної електричної енергії за Договором, у зв`язку із чим, позовні вимоги про стягнення з відповідача основної заборгованості за договором, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ст.ст. 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду, з огляду на встановлені обставини справи, доведення позивачем своїх позовних вимог, водночас не представлення відповідачем більш вірогідних доказів, ніж ті, які надані позивачем, погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу у розмірі 18 664 171,06 грн, інфляційних втрат у розмірі 84 796,89 грн, 3% річних у розмірі 94 261,67 грн, у зв`язку із чим, підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2025 у справі № 910/7378/25, відсутні.
Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується із доводами апеляційної скарги, враховуючи викладене та наступне.
Доводи скаржника про те, що судом першої інстанції не враховано алгоритм розрахунків за відпущену електроенергію за «зеленим» тарифом та наявність заборгованості позивача перед відповідачем та відповідно право Гарантованого покупця на зменшення рівня розрахунків, є безпідставними та спростовуються змістом оскаржуваного рішення.
Посилання скаржника на п. 11.4 Порядку № 641 в якому наведено алгоритм розрахунків за електричну енергію перед виробниками за «зеленим» тарифом, який залежить від рівня виконання ОСП грошових зобов`язань перед Гарантованим покупцем за надану послугу за договором про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, тому зобов`язання Гарантованого покупця перед позивачем за вказані розрахункові періоди у розумінні ч. 1 ст. 530 ЦК України не виникли, є безпідставними, оскільки п. 11.4 Порядку купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом № 641, регулює лише внутрішній технічний порядок розрахунків та пропорційність розподілу наявних грошових коштів. Проте він жодним чином не звільняє відповідача від його договірного та законодавчого обов`язку сплатити виробникам 100% вартості відпущеної електроенергії.
Тобто, пункт 11.4. Порядку № 641 не містить положень про те, що у випадку неотримання відповідачем коштів від оператора системи передач, строк виконання остаточного розрахунку відповідача з продавцем за «зеленим» тарифом не настає чи відкладається на строк до моменту надходження таких коштів, а відтак положення вказаного Порядку № 641 жодним чином не звільняють відповідача від обов`язку здійснити повну оплату придбаної електричної енергії за відповідними договорами; у матеріалах справи відсутні докази внесення сторонами змін до договору в частині встановлення іншого порядку проведення розрахунків за спірний період в залежності від обсягу відповідачем коштів від оператора системи передач, тоді як саме договором (у редакції відповідних додаткових угод) регулюються господарсько-правові відносини його учасників.
Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про те, що лист ТПП від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 не є доказом форс-мажору, цей лист є документом загального інформаційного характеру та не є індивідуальним сертифікатом про форс-мажорні обставини у розумінні Закону «Про торгово-промислові палати в Україні», не доводить автоматичного настання форс-мажору для всіх суб`єктів господарювання без винятку.
Натомість відповідачем не доведено персональний причинно-наслідковий зв`язок між війною та неможливість виконати зобов`язання за договором.
Крім того, наявність чинного сертифіката звільняє лише від відповідальності за порушення зобов`язання (пеня, штраф) та не звільняє від виконання основного зобов`язання, при цьому, нарахування за ст. 625 ЦК України є обов`язковими до сплати боржником, який прострочив грошове зобов`язання, незалежно від наявності його вини чи дії форс-мажорних обставин, якщо інше прямо не передбачено спеціальним законом.
Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують встановлених обставин справи та висновків місцевого суду, а отже колегією суддів відхиляються, у зв`язку із чим, відсутні підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2025 у справі № 910/7378/25. 
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, враховуючи викладене вище, дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду містка Києва від 30.10.2025 у справі № 910/7378/25, наведене місцевим судом мотивування є достатнім для обґрунтування своїх рішень за аргументами та доказами, які наявні у матеріалах справи. При цьому, рівень деталізації судом своїх доводів в будь-якому разі не призвів до неправильного вирішення справи, тому підстави для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2025 у справі № 910/7378/25, відсутні.
Колегія суддів апеляційної інстанції вважає інші посилання скаржника, викладені ним у апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.
Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).
Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.
Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення прийняте відповідно до вимог процесуального та матеріального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.
Таким чином, апеляційна скарга Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2025 у справі № 910/7378/25 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2025 у справі № 910/7378/25 слід залишити без змін.
З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст. 269, 270, 275, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2025 у справі № 910/7378/25 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2025 у справі № 910/7378/25 залишити без змін.
3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.
4. Справу № 910/7378/25 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.
Постанова підписана 02.06.2026.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк 

Судді А.Г. Майданевич

Б.О. Ткаченко