Справа № 344/4704/24 
Провадження № 33/4808/348/26 
Категорія ч.5 ст.126 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Руденко Д. М. 
Суддя-доповідач Кукурудз 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2026 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Кукурудз Б.І. розглянувши матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Івано-Франківського міського суду від 09.05.2024 року, щодо ОСОБА_1 якою визнано його винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу, стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.,- 
в с т а н о в и в :
На вищевказану постанову суду ОСОБА_1 за межами строку на апеляційне оскарження, повторно подав апеляційну скаргу. 
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 15 квітня 2026 року ОСОБА_1 відмовлено в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09.05.2024 року щодо нього.
ОСОБА_1 повторно звернувся з апеляційною скаргою та з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, просить поновити йому строк на подачу апеляційної скарги, оскільки вважає, що пропустив його з поважних причин.
Перевіривши наявну апеляційну скаргу на предмет її відповідності вимогам ст.294 КУпАП апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 слід відмовити у поновленні строку на апеляційне оскарження, а подана апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, виходячи з наступного.
З матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 звертається з апеляційною скаргою та клопотанням в якому ставить питання про поновлення строку на судове рішення, однак дане клопотання вже було предметом апеляційного перегляду та набрало законної сили.
Судові рішення, які набрали законної сили є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Будь-яких інших підтверджених доказами доводів, які б дозволяли дійти обґрунтованого висновку про об`єктивні перешкоди здійснити апеляційне оскарження постанови у встановлений законом строк, ОСОБА_1 не наводить.
За відсутності доказів існування обставин, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість оскаржити постанову у встановлений законом строк особисто чи залучити для цього захисника, не залежали від волевиявлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та виникли протягом строку, який пропущено, не можливо дійти висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року).
У рішенні Європейського суду з прав людини справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року (заява № 23436/03), суд нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1975 року), не є абсолютним воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги.
Враховую, що необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу юридичної визначеності, про що вказує як судова практика Верховного суду України, так і судова практика Європейського суду з прав людини.
Особи, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі.
При вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -
п о с т а н о в и в:
Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 травня 2024 року.
Апеляційну скаргу з додатками повернути апелянту – ОСОБА_1 .
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя Івано-Франківського
апеляційного суду Б.І. Кукурудз