ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
27 квітня 2026 року 	Справа № 280/3244/25 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого Сацького Р.В., розглянув в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради про визнання дій протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, - 
ВСТАНОВИВ:
25.04.2025 через підсистему «Електронний суд» до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради (далі - відповідач), в якій позивач просить:
визнати протиправною бездіяльність суб`єкта державної реєстрації - ДЕПАРТАМЕНТА РЕЄСТРАЦІЙНИХ ПОСЛУГ ЗАПОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ, яка виразилася у невнесенні змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю МЕГА-БОРД СИСТЕМЗ», в частині виключення запису про керівника ОСОБА_1 , на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 31.07.2024 у справі № 335/4203/24;
- зобов`язати суб`єкт державної реєстрації - ДЕПАРТАМЕНТ РЕЄСТРАЦІЙНИХ ПОСЛУГ ЗАПОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ вчинити реєстраційну дію, а саме, внести зміни до відомостей про Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕГА-БОРД СИСТЕМЗ», які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, стосовно вилучення відомостей про керівника юридичної особи та особи, яка може вчиняти дії від імені юридичної особи, - ОСОБА_1 ;
- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 968,96 грн (Дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок) та витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі, визначеному на підставі додатково поданих документів.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 31.07.2024 у справі №335/4203/24 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та визнано протиправними трудові відносини між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕГА-БОРД СИСТЕМЗ», код ЄДРПОУ 35764254, у зв`язку зі звільненням позивача із займаної посади директора Товариства на підставі ч.1 ст. 38 КЗпП України. В мотивувальній частині вказаного рішення зазначено, що воно тягне за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. З метою внесення змін до відомостей про Товариство, а саме, скасування (вилучення) запису про позивача як керівника підприємства, позивач звернувся до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради з відповідною заявою, додавши до неї оригінал судового рішення разом із платіжним документом про сплату адміністративного збору, проте відповідач змін до реєстру не вніс, натомість направив на адресу позивача лист (вих №Ш-158) від 08.11.2024, в якому вказав, що надане позивачем судове рішення не має зобов`язального характеру, адже в ньому не зазначено про зобов`язання державного реєстратора вчинити певні дії. Не погоджуючись з вказаними діями, позивач звернувся із заявою до Міністерства юстиції України. Вказану скаргу направлено до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Вказане управління, зі свого боку, наказом №2493/13.4-06 від 24.12.2024 , скаргу позивача задовольнило частково, зобов`язавши відповідача протягом одного робочого дня з дати отримання рішення за результатами розгляду скарги усунути допущені ним порушення шляхом забезпечення прийому та розгляду, відповідно до ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», поданого 01.11.2024 позивачем судового рішення. Проте відповідач повторно відмовив у задоволенні заяви позивача. Позивач вважає такі дії протиправними та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Ухвалою суду від 05.05.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
20.05.2025 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №25019), в якому останній зазначає, що частиною 2 статті 25 Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань» чітко визначено, що державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться, зокрема, на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі та містять зобов`язання на вчинення реєстраційних дій. Таким чином, рішення суду, на підставі якого припиняються трудові чи цивільні відносини між фізичною особою, що була призначена або виконувала функції керівника юридичної особи, відокремленого підрозділу юридичної особи, та її роботодавцем, що містить зобов`язання для державного реєстратора вчинити реєстраційні дії щодо виключення відомостей про такого керівника, тягне за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі. Аналогічну правову позицію викладено у листах Міністерства юстиції України від 21.03.2024 №44324/8.4.3/32-24 та від 19.09.2024 №130160/65425-9-24/8.4.3. Відповідно до статті 5 Закону Міністерство юстиції України здійснює контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації, у тому числі шляхом постійного моніторингу реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі відповідно до цього Закону та прийняття обов`язкових до виконання рішень, передбачених цим Законом, а також надає узагальнені роз`яснення щодо застосування законодавства з питань державної реєстрації. Роз`яснення Міністерства юстиції України, на які Департамент посилається надаються з урахуванням норми Закону та враховуються органами державної реєстрації при вчиненні реєстраційних дій. Таким чином, державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу в частині скасування (виключення) запису про керівника, може бути здійснена державним реєстратором департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради виключно на підставі рішення суду зобов`язального характеру. Керуючись вищевикладеним, департаментом надано відповідь на звернення ОСОБА_1 , що державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу в частині скасування (виключення) запису про керівника може бути здійснена лише на підставі рішення суду зобов`язального характеру. Однак, направлене рішення по справі №335/4203/24, не містить зобов`язання щодо державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу. Відповідач не вбачає протиправності своїх дій та просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
У поданих до суду відповіді на відзив від 23.05.2025 та додаткових поясненнях від 29.05.2025, позивач підтримав свою позицію та додатково зазначив, що рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковим до виконання є обов`язковим до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Також позивач зазначив, що з урахуванням доводів відповідача, доцільніше викласти позовні вимоги в новій редакції, а саме не до первісного відповідача по справі, а до його правонаступника, а саме до Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради. 
Згідно зі ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 31.07.2024 у справі № 335/4203/24, яке набрало законної сили 02.09.2024, припинено трудові відносини ОСОБА_1 на посаді директора Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГА-БОРД СИСТЕМЗ» (код ЄДРПОУ 35764254).
01.11.2024 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявами про внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в частині виключення виключення записів про керівника ТОВ «МЕГА-БОРД СИСТЕМЗ» (код ЄДРПОУ 35764254).
Листом від 08.11.2024 №Ш-158 відповідач повідомив, що державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу в частині скасування (виключення) запису про керівника може бути здійснена Департаментом адміністративних послуг Запорізької міської ради на підставі рішення суду зобов`язального характеру.
Після отримання відмови, ОСОБА_1 звернувся до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зі скаргою на дії відповідача. В результаті розгляду вказаної скарги, вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково та зобов`язано протягом одного робочого дня з дати отримання рішення за результатами оскарження усунути допущені порушення.
17.03.2025 ОСОБА_1 виявив у поштовій скриньці конверт без адреси відправника та жодних відміток поштової служби (копія наявна в матеріалах справи), в якому містились лист відповідача №Щ-158, опис документів, що подаються заявником та повідомлення про відмову у державній реєстрації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, код: 318451044140 від 10.01.2025 10:49:16, згідно з яким відповідачем відмовлено позивачеві «у державній реєстрації по заяві «Внесення судового рішення, яке потребує зміни атрибутів суб`єкта» з підстави «подання документів не в повному обсязі , а саме: відсутнє судове рішення, що відповідає виключному переліку судових рішень, зазначених в пункті 2 частини першої статті 35 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».
У зв`язку із наявністю рішень Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя, позивач звернувся до суду із позовом про зобов`язання відповідача внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань зміни до відомостей шляхом виключення відомостей про ОСОБА_1 , як керівника зазначеного товариства.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, фізичних осіб - підприємців та відокремлених підрозділів юридичної особи, утвореної відповідно до законодавства іноземної держави регулює Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 № 755-IV (далі - Закон №755-IV; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Пунктами 5, 7 частини першої статті 1 Закону № 755-IV визначено, що державний реєстратор юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - державний реєстратор) - особа, яка перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації, нотаріус; Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі Єдиний державний реєстр) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, відокремлені підрозділи юридичної особи, утвореної відповідно до законодавства іноземної держави.
Пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 4 Закону №755-IV установлено, що державна реєстрація базується на таких основних принципах: 1) обов`язковості державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі; 3) врегулювання відносин, пов`язаних з державною реєстрацією, та особливостей державної реєстрації виключно цим Законом; 4) державної реєстрації за заявницьким принципом; 8) внесення відомостей до Єдиного державного реєстру виключно на підставі та відповідно до цього Закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону №755-IV державний реєстратор: 1) приймає документи; 1-1) встановлює черговість розгляду поданих документів для державної реєстрації; 2) перевіряє наявність у Єдиному державному реєстрі заборони вчинення реєстраційних дій; 3) перевіряє документи на наявність підстав для відмови у державній реєстрації; 3-1) під час проведення реєстраційних дій у випадках, передбачених цим Законом, обов`язково використовує відомості реєстрів, автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них, у тому числі відомості, що містять персональні дані особи, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та інформаційними системами державних органів; 3-2) перевіряє дійсність довіреності, нотаріально посвідченої відповідно до законодавства України, за допомогою Єдиного реєстру довіреностей; 3-3) перевіряє використання спеціальних бланків нотаріальних документів, на яких викладені документи, що подаються для здійснення реєстраційних дій, за допомогою Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів; 3-4) перевіряє наявність факту застосування санкцій відповідно до Закону України "Про санкції", які унеможливлюють проведення державної реєстрації; 4) проводить реєстраційну дію (у тому числі з урахуванням принципу мовчазної згоди) за відсутності підстав для відмови у державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру; 5) веде Єдиний державний реєстр; 6) веде реєстраційні справи; 6-1) надає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", інформацію органу державної виконавчої служби або приватному виконавцю; 7) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.
Частиною першою статті 9 Закону № 755-IV передбачено, що відомості про юридичну особу, громадське формування, що не має статусу юридичної особи, та фізичну особу - підприємця вносяться до Єдиного державного реєстру на підставі 1) відповідних заяв про державну реєстрацію; 2) документів, що подаються для проведення інших реєстраційних дій; 3) відомостей, отриманих у результаті інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та інформаційними системами державних органів; 4) повідомлень про виявлення розбіжностей між відомостями про кінцевих бенефіціарних власників та структуру власності клієнта, зокрема про виявлення неповноти, неточностей чи помилок в інформації про кінцевого бенефіціарного власника або структуру власності, що містяться в Єдиному державному реєстрі; 5) інформації від Національного банку України про визнання структури власності юридичної особи, державне регулювання та нагляд за діяльністю якої здійснює Національний банк України, непрозорою (прозорою).
Згідно пункту 13 частини другої статті 9 Закону № 755-IV, в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта, інформація для здійснення зв`язку з керівником юридичної особи (телефон та/або адреса електронної пошти)), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України № 755-IV документи для державної реєстрації можуть подаватися у паперовій або електронній формі. У паперовій формі документи подаються особисто заявником або поштовим відправленням.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 25 Закону №755-IV визначено, що державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо, крім іншого, зобов`язання вчинення реєстраційних дій.
За змістом пункту 3 частини 5 статті 25 Закону №755-IV, суб`єкт державної реєстрації не пізніше наступного робочого дня з дати отримання судового рішення, передбаченого пунктом 2 частини першої цієї статті, проводить відповідну реєстраційну дію шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру (крім випадків, передбачених пунктами 1 та 2 цієї частини).
У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі №758/1861/18 зроблено в тому числі висновок про те, що повноваження директора як посадової особи законодавець пов`язує із моментом внесення відповідного запису до ЄДРПОУ.
Отже, виходячи із вище викладеного, можна дійти висновку, що процедура звільнення директора із займаної посади внаслідок припинення трудових відносин з товариством має супроводжуватись виключенням директора з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.
Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі засоби правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.
Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.
Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
Вимога на захист права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.
Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №910/7164/19.
Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам необхідно виходити з його ефективності. Це означає, що вимога на захист права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.
Право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним, тому суд повинен відмовляти у задоволенні позовної вимоги, яка не відповідає ефективному способу захисту права чи інтересу.
Наведене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.06.2018 у справі №338/180/17 та від 07.11.2018 у справі №488/5027/14-ц.
Водночас, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі №905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 01 жовтня 2019 року у справі № 910/3907/18.
За приписами ч. 2 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України, у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Згідно зі ст. 17 Закон України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Суд зазначає, що, навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення (див. рішення від 1 липня 2003 р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", заява № 37801/97, п. 36).
У п.50 рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.2010 "Справа "Трофимчук проти України"" (Заява № 4241/03) зазначено, що Суд повторює, що оцінка доказів є компетенцією національних судів і Суд не підмінятиме власною точкою зору щодо фактів оцінку, яку їм було надано в межах національного провадження. Крім того, гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами (див. рішення від 27 жовтня 1993 року у справі "Домбо Беєер B. V. проти Нідерландів", п. 31, Series A, N 274).
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За таких обставин, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 9, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради (69005, м. Запоріжжя, бул. Центральний, буд. 27, код ЄДРПОУ 37573508) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність суб`єкта державної реєстрації – Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради, яка виразилася у невнесенні змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю МЕГА-БОРД СИСТЕМЗ», в частині виключення запису про керівника ОСОБА_1 , на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 31.07.2024 у справі № 335/4203/24.
Зобов`язати суб`єкт державної реєстрації – Департамент адміністративних послуг Запорізької міської ради, вчинити реєстраційну дію, а саме, внести зміни до відомостей про Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕГА-БОРД СИСТЕМЗ», які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, стосовно вилучення відомостей про керівника юридичної особи та особи, яка може вчиняти дії від імені юридичної особи, - Щебликіна Юрія Олександровича.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 968,96 грн (Дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок) та витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі, визначеному на підставі додатково поданих документів.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 27.04.2026.

Суддя Р.В. Сацький