Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2026 року Справа№200/2218/26 

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного (письмового) провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 

до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення сум

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з вимогами про:
- визнання протиправними дій щодо неврахування страхового стажу та заробітної плати за період з липня 2021 року по серпень 2024 року;
- зобов`язання зарахувати до страхового стажу період з липня 2021 року по серпень 2024 року включно;
- зобов`язання врахувати заробітну плату за період з липня 2021 року по серпень 2024 року включно при обчисленні пенсії;
- зобов`язання здійснити перерахунок пенсії з 01 вересня 2025 року;
- стягнення недоотриманої пенсії у розмірі 85000,00 гривень (з урахуванням уточнень).
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу з 12.04.2025 року призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з урахуванням приписів статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». 
При цьому, при призначенні позивачу пільгової пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не було враховано страховий стаж позивача за період роботи з липня 2021 по серпень 2024 року включно та заробітну плату за вказаний період через несплату роботодавцем страхових внесків.
Позивач не погоджується з такими діями управління, тому звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30 березня 2026 року вказаний позов був залишений без руху у зв`язку із невідповідністю вимогам ст. 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06 квітня 2026 року продовжено строк для усунення недоліків адміністративного позову.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2026 року продовжено строк для усунення недоліків адміністративного позову.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2026 року визнано неповажними підстави, вказані позивачем у заяві про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду і повернуто позовну заяву в частині позовних вимог заявлених поза межами строку звернення до суду, а саме про зобов`язання здійснити перерахунок пенсії з 12 квітня 2025 року по 31 серпня 2025 року.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідачем надано письмовий відзив від 13.05.2026 року. В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначає, що позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1.
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. 
Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637. 
Згідно із пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. 
Статтею 48 Кодексу законів про працю України також визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Відповідно абзацу другому ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому при призначенні, перерахунку та виплаті пенсії Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області керується нормами чинного пенсійного законодавства. 
Відтак, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України , законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами. 
Відповідно до ст. 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсію та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії. Отже, органи Пенсійного фонду наділені виключними повноваженнями щодо призначення, перерахунку та виплати пенсій.
Наголошує, що дії управління не суперечать чинному законодавству, тому просив відмовити в позові ОСОБА_1 в повному обсязі.
Відповідно до положень статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України даний предмет спору віднесено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача у відповідності до норм законодавства повідомлено про наявність даного позову.
Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є громадянином України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_1 . Згідно паспортних даних позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач з 12.04.2025 року знаходиться на пенсійному обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, як одержувач пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України від 09.07.2006 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджено протоколом з пенсійної справи позивача від 28.02.2026 року.
При цьому, при призначенні позивачу пільгової пенсії за Списком № 1 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яке розглянуло заяву позивача про призначення пенсії, не було враховано страховий та пільговий стаж позивача за період роботи з 01 липня 2021 по 21 серпня 2024 року та заробітну плату за вказаний період через несплату роботодавцем страхових внесків, що підтверджено формою РС-право та формою ОК-5, наданими відповідачем.
Однак, у відзиві на позовну заяву відповідач взагалі не зазначив про неврахування спірного періоду до страхового стажу позивача при призначенні пенсії у 2025 році.
З протоколу про перерахунок пенсії від 28.02.2026 року вбачається, що пільговий стаж ОСОБА_1 складає 15 років 08 місяців 12 днів, страховий з урахуванням кратності – 41 рік 08 місяців 09 днів. 
Водночас, з розрахунку стажу РС-право та форми ОК-5 вбачається, що до страхового та пільгового стажу роботи позивача не зараховано періоди з липня 2021 року по серпень 2024 року у зв`язку з тим, що підприємство-роботодавець при виплаті заробітної плати не нараховувало та не сплачувало за позивача єдиний соціальний внесок.
При цьому, вказаний пільговий період роботи під землею у трудовій книжці позивача НОМЕР_2 від 21.09.1992 року зазначений належним чином.
Перевіряючи правомірність бездіяльності відповідача щодо неврахування при призначенні пенсії приписів ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та спірних періодів роботи, суд виходить з такого.
Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з належних обставин, а також у старості в інших випадках, передбачених законом.
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі-Закон № 1058) встановлює порядок нарахування та виплати пенсії.
Відповідно до п. 1 та п. 4 статті 8 Закону України від 09.07.2006 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом; іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування на рівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надані Верховною Радою України.
Статтею 44 Закону № 1058 встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із соціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої територіально.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058, страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до страхового стажу для призначення пенсії за віком, а також до страхового стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02 вересня 2008 року № 345-VI мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Відповідно до частини другої статті 10 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» дія частини першої статті 7 і статті 8 цього Закону поширюється також на пенсіонерів, пенсія яким була призначена до набрання чинності цим Законом.
З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Цей Порядок регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пунктів «а», «б» статті 13 та статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
За змістом пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.
Як зазначено вище, стаж пільгової роботи позивача за Списком № 1 відповідно до форми РС-право складає 15 років 08 місяців 12 днів, тому позивачу призначено пенсію з застосуванням норми статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». 
За приписами ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Суд зазначає, що спору між сторонами стосовно відсутності записів у трудовій книжці позивача немає.
Згідно трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 21.09.1992 року наявні такі записи щодо спірних періодів:
Запис №31 від 24.05.2019 року - прийнятий прохідником підземним 5 розряду з повним робочим днем на підземних роботах на відокремленому підрозділі «Шахта «України» Державного підприємства «Селидіввугілля». 
Запис №34 від 21.08.2024 року - звільнений за власним бажанням за статтею 38 КЗпП України у зв`язку із зміною місця проживання.
Відтак, запис про роботу позивача у спірний період з 01 липня 2021 року по 21 серпня 2024 року вчинений належним чином.
Щодо не врахування управлінням до страхового стажу позивача спірного періоду роботи з підстав несплати роботодавцем страхових внесків згідно даних індивідуальних відомостей про застраховану особу суд зазначає таке.
Порядок обчислення та сплата страхових внесків визначено ст. 20 Закону України № 1058-IV.
Зокрема, абз. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України № 1058-IV передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Відповідно до положень ч. 2 зазначеної статті обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Згідно з приписами ч. 10 цієї ж статті якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Суд зазначає, що страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, що підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами. Механізм обов`язкового пенсійного страхування передбачає відповідні державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх пенсійних справ.
Так, зокрема статтею 113 Закону № 1058 передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.
Згідно з частиною першою статті 16 Закону № 1058, застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.
З цим правом кореспондується обов`язок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески (п. 6 частини другої статті 17 Закону № 1058) незалежно від фінансового стану платника (частина дванадцята статті 20 Закону № 1058).
Статтею 106 Закону України № 1058-IV передбачено, що відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.
З аналізу зазначених норм вбачається, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату внесків законом покладено на страхувальника.
Враховуючи зазначене, позивач не має відповідати за неналежне виконання підприємством - страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при призначенні/перерахунку пенсії позивача періодів його роботи.
Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах була неоднаразово висловлена Верховним Судом у постановах від 25.09.2018 у справі № 242/65/17, від 22.11.2018 у справі № 242/4793/16-а, від 11.07.2019 у справі №242/1484/17, від 04.06.2019 у справі №235/900/17, від 27.02.2019 у справі №242/1871/17 та № 423/3544/16-а.
Отже, неприйнятий відповідачем при призначенні пенсії спірний період пільгової роботи з 01 липня 2021 року по 21 серпня 2024 року, а не по серпень, як помилково зазначив позивач, мав бути зарахований при призначенні пенсії.
Таким чином, похідні вимоги про зобов`язання врахувати заробітну плату за період з 01 липня 2021 року по 21 серпня 2024 року включно при обчисленні пенсії та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії з 01 вересня 2025 року також підлягають задоволенню.
Стосовно вимоги про стягнення недоотриманої пенсії у розмірі 85000,00 гривень суд зазначає, що вказана вимога є передчасною, оскільки саме відповідач має здійснити перерахунок пенсії, врахувавши спірний період до страхового стажу позивача та визначити суму заборгованості, якої на день прийняття судом рішення не існує.
Статтею 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).
При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення сум підлягають частковому задоволенню шляхом:
- визнання протиправними дій відповідача щодо неврахування страхового стажу та заробітної плати за період з 01 липня 2021 року по 21 серпня 2024 року;
- зобов`язання зарахувати до страхового стажу період з 01 липня 2021 року по 21 серпня 2024 року включно;
- зобов`язання врахувати заробітну плату за період з 01 липня 2021 року по 21 серпня 2024 року включно при обчисленні пенсії;
- зобов`язання здійснити перерахунок пенсії з 01 вересня 2025 року з урахуванням правової позиції суду.
Відповідно до п. 10 ч. 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
За вимогами ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
З огляду на викладене, на підставі положень Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року, ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; фактична адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, код ЄДРПОУ 21910427) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення недоотриманої пенсії – задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо неврахування страхового стажу та заробітної плати ОСОБА_1 періоду з 01 липня 2021 року по 21 серпня 2024 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01 липня 2021 року по 21 серпня 2024 року включно, а також заробітну плату за період з 01 липня 2021 року по 21 серпня 2024 року включно при обчисленні пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 01 вересня 2025 року з урахуванням правової позиції суду, наведеної в даному рішенні.
В решті позовних вимог – відмовити.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 21910427) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати з судового збору у розмірі 1331 (одну тисячу триста тридцять одну) гривню 20 копійок.
Рішення складено у повному обсязі та підписано 13 травня 2026 року.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Л.Б. Голубова