ЄУН 204/8933/25
Провадження №2/932/4391/25
РІШЕННЯ
іменем України
заочне

24.02.2026 Шевченківський районний суд міста Дніпра в складі:
головуючого – судді Салькової В.С., 
за участю секретаря судового засідання Щербаченко А.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції і вимоги позивача
22.04.2024 між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №1570829, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 15000,00 грн, строк кредиту – 360 днів з 22.04.2024 по 17.04.2025, стандартна процентна ставка – 1,50% на день, з періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 , який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Е670. Свої зобов`язання за вказаним договором ТОВ «Слон Кредит» виконало, зарахувавши грошові кошти на платіжну картку відповідача. За умовами кредитного договору відповідач брав на себе зобов`язання повернути кредит в обумовлений термін та сплатити проценти за користування кредитними коштами. 
24.12.2024 між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» укладено договір факторингу №24122024, згідно з умовами якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Таким чином, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» набуло право грошової вимоги до боржника за кредитним договором №1570829 від 22.04.2024 в розмірі 76950,00 грн, яка складається з: 15500,00 грн заборгованості за кредитом; 54450,00 грн заборгованості за процентами за користування кредитом; 7500,00 грн штрафних санкцій. Станом на дату укладання договору факторингу №24122024 від 21.12.2024, строк дії договору №1570829 від 22.04.2024 не закінчився, в межах строку дії договору ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» у період з 25.12.2024 по 17.04.2025 (114 календарних днів) здійснено нарахування процентів у сумі 25650,00 грн, а тому заборгованість з нарахування процентів за користування кредитом складає 80100,00 грн, яка складається з нарахованих процентів первісним кредитором у сумі 54450,00 грн та процентів нарахованих ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» (114 календарних днів) у сумі 25650,00 грн.
Просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №1570829 від 22.04.2024 в сумі 95100,00 грн та понесені судові витрати, а також застосувати положення ч.ч.10,11 ст.265 ЦПК України щодо нарахування на стягнуту суму 3% річних та інфляційних втрат з дати набрання рішенням законної сили та до моменту виконання рішення. 
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи
Представник позивача до судового засідання не з`явився, позивач про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. В наданій заяві зазначив про згоду на ухвалення у справі заочного рішення. 
Відповідач до судового засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлявся у порядку, передбаченому ЦПК України, відзиву та/або будь-яких клопотань від нього не надходило.
Клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні.
ІІІ. Процесуальні дії у справі
На підставі ухвали Чечелівського районного суду міста Дніпра від 05.09.2025 справа передана до Шевченківського районного суду міста Дніпра за підсудністю. 
Ухвалою суду від 06.10.2025 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначене судове засідання на 09.12.2025. Даною ухвалою відповідачеві запропоновано подати суду відзив на позовну заяву. 
Правом подати відзив відповідач ОСОБА_1 не скористався. До суду не надходило клопотань сторін про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 
09.12.2025 у зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи відкладений на 24.02.2026.
В судовому засіданні 24.02.2026 через повторну неявку відповідача, що повідомлявся належним чином про час та місце судового розгляду, врахувавши неподання ним відзиву, судом постановлено розглядати дану справу з ухваленням заочного рішення в порядку статей 280-282 ЦПК України за наявними у справі матеріалами.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих позивачем письмових доказів, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 22.04.2024 року між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №1570829, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 15000,00 грн,  відповідно до п.1.5 Кредитного договору процентна ставка є фіксованою. Стандартна процентна ставка дорівнює 1,50% в день та застосовується в межах строку кредиту, строк кредиту – 360 днів, з 22.04.2024 по 17.04.2025, з періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Знижена процентна ставка 1,125 % на день застосовується за умови, якщо споживач як учасник Програми лояльності до 22.05.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за цією датою, сплатить кошти в сумі не менше першого платежу, визначеного Графіком платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту (п. п. 1.5.1, 1.5.2 Кредитного договору).
Згідно з п.5.1 Кредитного договору сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно з Графіком платежів, крім випадку визначеного пп.5.3. Договору.
Відповідач, підписавши вказаний договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Е670, прийняв на себе зобов`язання повернути кредит в обумовлений термін та сплатити проценти за користування кредитними коштами.
Свої зобов`язання за вказаним договором ТОВ «Слон Кредит» виконало, зарахувавши грошові кошти на платіжну картку відповідача №  НОМЕР_1 , що підтверджується листом від 15.01.2025 за вих. № 20250115-2099 ТОВ «ПЕЙТЕК», який є фінансовою установою, що має право на надання платіжних послуг. 
24.12.2024 між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» укладено договір факторингу №241220224, згідно умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №1570829 від 22.04.2024, відповідно до умов якого ТОВ «Слон Кредит» відступило на користь позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за плату права вимоги за низкою кредитних договорів. Оплата за договором факторингу підтверджена платіжною інструкцією від 26.12.2024 №6308. 
Таким чином, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» набуло право грошової вимоги до боржника за кредитним договором №1570829 від 22.04.2024.
Як вбачається із реєстру боржників від 24.12.2024, ТОВ «Слон Кредит» передало ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» права вимоги за договором №1570829 від 22.04.2022 до ОСОБА_1 на суму заборгованості за основною сумою боргу – 15000,00 грн та відсотками – 54450,00 грн, сума заборгованості за пенею – 7500,00 грн, а всього 76950,00 грн. 
Строк дії договору №1570829 становить 360 днів – з 22.04.2024 по 17.04.2025. Станом на дату укладання договору факторингу №24122024 від 24.12.2024 строк дії договору №1570829 від 22.04.2024 не закінчився.
Оскільки з часу набуття позивачем права вимоги до відповідача останній заборгованість не сплатив, позивачем були нараховані відсотки на суму заборгованості за 114 календарних дні за період з 22.04.2024 по 17.04.2025 у розмірі 25650,00 грн, виходячи з 15000,00 грн основного боргу * стандартну процентну ставку на день 1,5% = 225,00 грн * 114 календарних днів = 25650,00 грн. 
Відповідачем розрахунки позивача не спростовані, не надано суду доказів, які спростовували б наявність заборгованості, а також відповідачем не доведено належними доказами відсутність такої заборгованості перед позивачем чи попереднім кредитором ТОВ «Слон Кредит».
V. Оцінка суду
Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договору не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно з ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
За змістом ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті (ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим законом.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Аналогічні за змістом висновки, викладені у численних постановах Верховного Суду, зокрема постанові від 12.01.2021 по справі № 524/5556/19, від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19.
Таким чином, суд вважає, що договір про надання кредиту, укладений між сторонами в електронній формі, відповідає вимогам закону і доводить факт існування волевиявлення сторін на його укладання, оскільки форма та порядок укладання договору відбулось саме у змішаній формі – підписання позичальником заяви-анкети шляхом засвідчення генерацією ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, який в подальшому також буде використовуватися для накладеного удосконаленого електронного підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Зазначені дії свідчать про укладання електронного договору у спрощеній формі (не у вигляді окремого документу).
Відповідно до ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
За змістом ч.2 ст.1081 ЦК України грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу.
Як унормовує ст.1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 02.11.2021 у справі №905/306/17, від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012).
Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Як вказує ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладання такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
За ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок виплати яких встановлюється договором.
Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується факт переходу права грошової вимоги від первісного кредитора до ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за кредитним договором, укладеним із ОСОБА_1 . 
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти за цим договором в добровільному порядку не повернуті, суд вважає, що позивач вправі вимагати від боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів з нарахованими відсотками.
З огляду на вимоги вище зазначених норм закону та умов кредитного договору, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 95100,00 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо вимоги позивача зазначити в рішенні суду про нарахування 3% річних та інфляційних втрат до моменту виконання рішення суду суд зазначає таке.
Відповідно до ч.ч.10,11 ст.265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу.
Питання про можливість у конкретній справі застосовувати приписи частин 10,11 ст.265 ЦПК України суд вирішує на власний розсуд з урахуванням обставин, що мають істотне значення, на основі принципів розумності, справедливості та пропорційності.
Таких висновків дійшла ВП ВС у постанові від 05.06.2024 у справі №910/14524/22 (провадження №12-4гс24).
Оскільки ухвалення рішення в цій частині є правом суду, а позивачем не обґрунтовано доцільності застосування цих положень процесуального закону, суд не вбачає підстав для нарахування трьох відсотків річних та інфляційних втрат на суму боргу до моменту виконання рішення суду. 
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між учасниками справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви у сумі 2422,40 грн. 
Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу суд зазначає таке. 
Згідно з ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частиною другою статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Судом встановлено, що позивачеві правничу допомогу у вказаній справі надавав адвокат Столітній М.М., на підтвердження понесених витрат на правову надано договір №10/12/24 від 10.12.2024 про надання правової (правничої) допомоги, акт прийому передачі виконаних робіт (наданих послуг) до договору №10/12/24 від 10.12.2024 про надання правової (правничої) допомоги на суму 10000,00 грн, рахунок на оплату послуг на суму 10000,00 грн.
Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
За роз`ясненнями, наведеними у п.48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 №10, підстави, межі та порядок відшкодування судових витратна правову допомогу, надану в суді, регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.
Позивач дійсно отримав правову допомогу та ним понесені відповідні витрати на її оплату.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Суд, вирішуючи питання про розмір витрат на правову допомогу, виходить з того, що позивач має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Отже, відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір.
На переконання суду вартість послуг з надання професійної правничої допомоги у вказаній справі в сумі 10000,00 грн є завищеною та такою, що не відповідає складності справи. 
Враховуючи викладене, з урахуванням складності справи, виконаної адвокатом роботи, керуючись принципами співмірності та розумності судових витрат, критерієм реальності адвокатських витрат, а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, заявленої у справі ціни позову та значення справи для сторін, суд вважає за необхідне зменшити їх розмір та стягнути з відповідача на користь позивача 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. 
На пiдставi викладеного, керуючись ст.ст.12,13,81,141,258,259,263-265,280-282 ЦПК України, суд 
УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (ЄДРПОУ 44559822, 03150, м. Київ, вул. Загородня, буд.15 оф.118/2) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованість за кредитним договором №1570829 від 22.04.2024 в загальній сумі 95100,00 (дев`яносто п`ять тисяч сто) грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн та судовий збір 2422,40 грн, а всього – 7422 (сім тисяч чотириста двадцять дві) грн 40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте Шевченківським районним судом міста Дніпра за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення. 
Повне рішення суду складене 02.03.2026.

Суддя:         В.С. Салькова