ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2026 року   Справа № 918/138/26 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Тимошенко О.М., суддя Розізнана І.В. ,  суддя Павлюк І.Ю. 
секретар судового засідання Дехтярук І.А.
за участю представників сторін:
від позивача: не з`явився
від відповідача: Басюк О.П. (адвокат) 
розглядаючи у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнехолод" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 06.04.2026 (суддя Качур А.М.)
у справі № 918/138/26
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Біо Беррі"
до Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнехолод"
про стягнення 3328680, 51 грн
за зустрічним позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнехолод"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Біо Беррі"
про розірвання договору та стягнення 12525574, 30 грн

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 06.04.2026 у справі № 918/138/26 відмовлено ТДВ «Рівнехолод» у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ТДВ «Рівнехолод» звернулось до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить останню скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви товариства про забезпечення зустрічного позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що перебувають на рахунку/рахунках ТОВ «Біо Беррі» в межах суми позову 12525574,30 грн.
В обгрунтування доводів скарги зазначає, що суд помилково зробив висновок про те, що позивач за зустрічним позовом ніби то має можливість забезпечити виконання рішення суду за рахунок товару, що був отриманий та який знаходиться в його розпорядженні. При цьому вказує, що заявник не розкриває обставини зміни кількісних та якісних показників отриманого товару, в тому числі чи відбулося знецінення товару. Також суд відмічає, що подана заява не відповідає критеріям розумності, обгрунтованості і адекватності вимог. Апелянт вважає, що судом не було враховано того факту, що за умовами договору ТОВ «Біо Беррі» зобов`язувалось поставити товар – ягоди, які є органічними та не мали містити залишків пестицидів. Натомість в поставленому товарі було виявлено залишки пестицидів, внаслідок чого наразі товар є заблокованим і не може бути випущений в обіг. Невідповідність товару умовам договору встановлено незалежною акредитованою лабораторією GALAB Laboratories (Гамбург, Німеччина) шляхом видачі відповідних сертифікатів аналізу. На підставі даних сертифікатів Головним управлінням Держпродспоживслужби в Рівненській області в листі від 16.02.2026 зазначено про невідповідність відібраних зразків вимогам Українського та Європейського органічного законодавства та вказано, що обіг таких таких партій ягід, як органічних, заборонено. Поряд з цим, невирішеним є питання про те чи може взагалі така продукція бути випущена в обіг і чи не підлягає вона утилізації. У зв`язку з цим виключається можливість стверджувати, що позивач за зустрічним позовом може забезпечити виконання рішення суду за рахунок товару, що був ним отриманий від відповідача за зустрічним позовом. Також судом невірно було надано оцінку доводам заявника про можливість через пов`язаних осіб вивести з власності відповідача за зустрічним позовом кошти та майно, що в свою чергу є обставиною яка може утруднити чи унеможливити виконання судового рішення. Стосовно посилання місцевого суду на те, що наведена судова практика Верховного Суду не може бути застосована в межах даної справи, оскільки правовідносини у справах є відмінними, скаржник звертає увагу на те, що предмет позову в даному випадку має другорядне значення, оскільки спір по суті не вирішується, а вирішується саме процесуальне питання забезпечення позову. Разом з цим, судом не було взято до уваги той факт, що згідно відомостей з реєстрів за відповідачем не зареєстровано нерухоме майно, а відчудження коштів можливе в будь-який момент. З урахуванням наведених та інших обставин просить задоволити апеляційну скаргу.
Відповідач за зустрічним позовом у відзиві на апеляційну скаргу проти доводів скаржника заперечує та вважає ухвалу суду першої інстанції законною і обгрунтованою. Відмічає, що суд дійшов правильного висновку відносно того, що ТДВ "Рівнехолод" маючи у власності поставлену продукцію ягід загальною вартістю 14834016,00 грн, додатково вимагає накласти арешт на 12525574,30 грн. Ставить під сумнів надані позивачем за зустрічним позовом сертифікати аналізів ягід, стверджуючи, що відбори зразків були проведені без присутності його представників. Звертає увагу, що накладення арешту на кошти підприємства неминуче призведе до зупинення здійснення підприємницької діяльності ТОВ "Біо Беррі", а відтак буде порушено принципит розумності, обгрунтованості та збалансованості інтересів сторін.
За умовами ст.. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та відзив на неї, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Біо Беррі" звернулось до Господарського суду Рівненської області з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнехолод" про стягнення 3 328 680,51 грн, з яких: 3 319 132,32 грн борг, 9 548,19 грн відсотків річних.
Ухвалою суду від 9 лютого 2026 року відкрито провадження у справі, підготовче засідання відкладено на 10 березня 2026 року. Відповідачу встановлено 15 денний строк для подання відзиву.
Ухвалою суду від 10 березня 2026 року суд продовжив відповідачу строк для подання відзиву до 10 березня 2026 року (включно), підготовче засідання відклав на 7 квітня 2026 року. 
10 березня 2026 року Товариство з додатковою відповідальністю "Рівнехолод" звернулась до суду з зустрічним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Біо Беррі" про розірвання договору №1/М від 4 квітня 2025 року, укладеного між Товариством з додатковою відповідальністю "Рівнехолод" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Біо Беррі" та стягнення 12 525 574,30 грн коштів, сплачених на виконання вказаного договору.
Ухвалою суду від 11 березня 2026 року прийнято зустрічну позову заяву для спільного розгляду з первісним позовом, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом.
3 квітня 2023 року Товариство з додатковою відповідальністю "Рівнехолод" звернулось до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходів щодо забезпечення зустрічного позову Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнехолод" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Біо Беррі" про розірвання договору та стягнення коштів в справі №918/138/26 шляхом накладення арешту на грошові кошти, що перебувають на рахунку/рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Біо Беррі" (ідентифікаційний код 43612009) в межах суми 12 525 574,30 грн.
Звертаючись із згаданою заявою про вжиття заходів забезпечення позову, Товариство з додатковою відповідальністю "Рівнехолод" зазначає, що відповідно до відомостей з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, керівником та співвласником з часткою 83% статутного капіталу ТОВ "Біо Беррі" є ОСОБА_1 .
Разом з тим, відповідно до відомостей з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 є також власником та співвласником наступних юридичних осіб: Товариство з обмеженою відповідальністю "Ягоди Волині" (ідентифікаційний код 43375525), в якому ОСОБА_1 є керівником та одноосібним власником; Товариство з обмеженою відповідальністю "Біо Стандарт" (ідентифікаційний код 43654097), в якому ОСОБА_1 є керівником та співвласником з часткою 55% статутного капіталу; Товариство з обмеженою відповідальністю "Тарумши" (ідентифікаційний код 39264311), в якому ОСОБА_1 є уповноваженою на підпис особою та одноосібним власником.
Відповідно до інформації з єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень вбачається, що ТОВ "Біо Беррі" було передано для ТОВ "Ягоди Волині" в суборенду земельні ділянки (кад. № 0723682800:03:001:0099, площа 14.5453 га;кад. № 0723682800:03:001:0122, площа 1.6969 га).
Вказана обставина свідчить про взаємодію та зв`язок між юридичними особами, що перебувають у власності та співвласності ОСОБА_1 та свідчить про можливість відчуження майна ТОВ "Біо Беррі" та передачу коштів, інші дії щодо вибуття майна та коштів з власності ТОВ "Біо Беррі" для інших, в тому числі, пов`язаних із власником вказаного товариства, юридичних осіб.
Поруч з цим, можливість ТОВ "Біо Беррі" у будь який момент відчужити належне йому майно та/або кошти є беззаперечною, тому за таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача за зустрічним позовом в будь-який момент розпорядитися своїм майном/коштами) свідчила б про застосування завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін. Така позиція узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2023 р. у справі № 905/448/22 та у постанові Верховного Суду від 13.03.2024 р. у справі № 916/4385/23.
За результатами розгляду поданої заяви, місцевий господарський суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні. 
Мотивуючи висновки, суд першої інстанції вказав, що як слідує з зустрічного позову, в його обґрунтування позивач вказує на неналежне виконання відповідачем зобов`язання, а саме поставку товару за договором №1/М від 04.04.25025 року неналежної якості, що на переконання позивача є підставою для його розірвання та повернення сплачених на його виконання коштів в сумі 12 525 574,30 грн.
Водночас, як видно з первісного та зустрічного позовів, позивач за зустрічним позовом отримав у володіння товар, обумовлений договором, проте оспорює його якість не повернувши у володіння постачальника вказаний товар. Іншого матеріали справи не містять.
Таким чином, наслідком такої дії (вжиття пропонованих заходів) стане арешт коштів, які знаходяться на рахунках постачальника (відповідача за зустрічним позовом), котрий передав у власність покупця (позивача за зустрічним позовом) товар, та який фактично знаходиться у розпорядженні покупця.
Обов`язковою умовою вжиття заходів забезпечення позову є законодавча вимога наявності імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.
Подана заява не містить обґрунтування яким чином невжиття запропонованих заявником заходів забезпечення позову за умови перебування у володіння заявника майна відповідача поставленого на спірну суму та прийнятого заявником без повернення може утруднити чи зробить неможливим виконання рішення суду.
На переконання суду, подана заява не відповідає критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, оскільки заявник отримавши у володіння майно відповідача, не скориставшись правом відмовитись від його отримання при передачі та станом на даний час продовжуючи володіння вказаним майном просить накласти арешт на грошові кошти відповідача в межах суми позову не запропонувавши зі своєї сторони зустрічного забезпечення, яким могло б бути до прикладу внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів в розмірі вимог первісного позову.
Перебування керівника та співвласника відповідача за зустрічним позовом у складі інших юридичних осіб жодним чином не свідчить про можливість утруднення чи невиконання майбутнього рішення суду.
Передання земельних ділянок в суборенду не доводить вчинення дій спрямованих на ухилення від виконання можливого майбутнього рішення, більш того земельні ділянки про які йдеться у заяві не є власністю відповідача, та на них не може бути звернуто стягнення.
Дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду зазначає слідуюче.
Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 136 ГПК України, у частинах першій, другій якої унормовано, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
За приписами п.1 ч.1 ст.137 ГПК України позов забезпечується зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб. 
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина четверта статті 137 ГПК України).
Як виснувала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.05.2021 у справі №914/1570/20, під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. Важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.
Передумовою забезпечення позову є обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову, що гарантує дотримання принципам співвіднесення, адекватності, співмірності виду заходу забезпечення позову заявленим позивачем вимогам, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (заявника).
Про це зазначено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.12.2021 у справі №910/10598/21 та від 28.08.2023 у справі №906/304/23.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.
Водночас співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати у результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
Подібні висновки наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18.
При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, що узгоджується з правовими позиціями Великої Палати Верховного Суд викладені у постанові №754/5683/22 від 24.04.2024.
Як вбачається з матеріалів оскарження ухвали, 10 березня 2026 року Товариство з додатковою відповідальністю "Рівнехолод" звернулась до суду з зустрічним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Біо Беррі" про розірвання договору №1/М від 4 квітня 2025 року, укладеного між Товариством з додатковою відповідальністю "Рівнехолод" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Біо Беррі" та стягнення 12 525 574,30 грн коштів, сплачених на виконання вказаного договору.
Зустрічний позов грунтується на тому, що між ТДВ «Рівнехолод» та ТОВ «Біо Беррі» було укладено Договір №1/М від 04.04.2025 (надалі також - Договір №1/М), відповідно до якого ТОВ «Біо Беррі» виступило як продавець, а ТДВ «Рівнехолод» - як покупець. Відповідно до п. 1 Договору №1/М Продавець зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець прийняти та оплатити товар - ягоди малини органічної, ягоди полуниці органічної, ягоди суниці органічної, ягоди ожини органічної, ягоди обліпихи органічної (далі - продукція), по цінам, визначеним у рахунках-фактурах, накладних, що є невід`ємною частиною Договору. Відповідно до п. 2 Договору №1/М Продавець підтверджує, що товар - ягоди малини, обліпихи є саме органічними. Додатковою угодою №2 від 17.07.2025 до Договору №1/М пункт 1 вказаного договору було викладено в наступній редакції: «Продавець зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець прийняти та оплатити товар - ягоди малини органічної, ягоди суниці садової органічної, ягоди суниці органічної, ягоди ожини органічної, ягоди обліпихи органічної, ревінь органічний (надалі продукція), по цінам, визначеним у рахунках-фактурах, накладних, що є невід`ємною частиною Договору.». Відповідно до п. 2 додаткової угоди №2 від 17.07.2025, пункт 2 Договору №1/М було викладено в нвступній редакції: «Продавець підтверджує, що товар - ягоди малини, ягоди суниці садової, ягоди суниці, ягоди ожини, ягоди обліпихи, ревінь є саме органічними». Відповідно до п. З Договору №1/М Продавець підтверджує, що у товарі, який є предметом договору, відсутні залишки пестицидів, а товар повинен відповідати вимогам регламентів: Регламент (ЄС) 2018/848, Регламент (ЄС) 396/2005 із чинними правками, Регламент (ЄС) 2023/915. 
На виконання умов договору ТОВ "Біо Беррі" було поставлено для ТДВ "Рівнехолод" ягоди малини в загальному обсязі 91568 кг на загальну суму 14834016,00 грн. В свою чергу ТДВ "Рівнехолод" було сплачено на рахунки ТОВ "Біо Беррі" кошти в сумі 12525574,30 грн.
Після отримання продукції від ТОВ «Біо Беррі» ТДВ «Рівнехолод» було прийнято рішення здійснити перевірку всіх партій такої продукції на наявність пестицидів. Для цього ТДВ «Рівнехолод» звернулось до незалежної акредитованої лабораторії GALAB Laboratories (Гамбург, Німеччина) та передало відібрані зразки продукції. Лабораторією GALAB Laboratories (Гамбург, Німеччина) були проведені відповідні дослідження, за результатом яких було виявлено наявність пестицидів в поставленій ТОВ «Біо Беррі» для ТДВ «Рівнехолод» за Договором №1/М продукції (копії сертифікатів аналізу С25042189 від 04.12.2025, та С25042186 від 04.12.2025 було додано до зустрічного позову). В подальшому, ТДВ «Рівнехолод» звернулось з висновками незалежної акредитованої лабораторії GALAB Laboratories (Гамбург, Німеччина) до Головного управління Держпродспоживслужби в Рівненській області з метою з`ясування подальших можливих дій щодо продукції, отриманої від ТОВ «Біо Беррі». Проаналізувавши надані сертифікати досліджень Головне управління Держпродспоживслужби в Рівненській області у своєму листі №02-02-17/01-11/729-26 від 16.02.2026 зазначило про невідповідність відібраних зразків вимогам Українського та Європейського органічного законодавства та вказало, що обіг таких партій малини замороженої, як органічної заборонено. При цьому зазначено про необхідність вилучення такої продукції з обігу, проведення розслідування та додаткових лабораторних досліджень. Вказаний лист №02-02-17/01-11/729-26 від 16.02.2026 було долучено до зустрічного позову. Зазначена обставина свідчить про істотне порушення умов договору, а відтак є підставою для відмови позивача від договору та повернення коштів в розумінні положень статті 678 ЦК України.
Отже, зі змісту зустрічної позовної заяви вбачається, що між сторонами виник спір, оскільки за зустрічною позовною заявою ТДВ "Рівнехолод" на виконанням умов договору поставки сплатило частково в сумі 12525574,30 грн за поставлений товар, в свою чергу, залишок несплаченої суми 3319132,32 грн є у даній справі предметом первісного позову ТОВ "Біо Беррі" до ТДВ "Рівнехолод", однак з огляду на істотне порушення умов договору, як вважає позивач за зустрічним позовом, просить суд розірвати договір та стягнути з ТОВ “Біо Беррі” сплачені частково на його виконання грошові кошти.
Відповідно до приписів ст. 136, п.1 ч.1 ст.137 ГПК України ТДВ "Рівнехолод" 03.04.2026 звернулося до суду першої інстанції з заявою про забезпечення зустрічного позову в межах справи № 918/138/26, в якій просив вжити заходи щодо забезпечення зустрічного позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що перебувають на рахунку/рахунках ТОВ "Біо Беррі" в межах суми 12525574,30 грн.
Судова колегія зазначає, що умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.08.2022 у справі № 905/447/22, від 24.05.2022 у справі №911/2719/21, від 13.04.2021 у справі №910/15607/19).
Стала та актуальна практика Верховного Суду покладає на заявника необхідність обґрунтування підстав, які можуть утруднити чи унеможливити виконання судового рішення у разі задоволення позову (таким обґрунтуванням можуть бути, наприклад, наведення обставин неспівмірно малого розміру статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю відповідача порівняно зі стягуваною сумою вимог, відсутність інформації про існування у відповідача нерухомого майна, на яке може бути звернуто стягнення, існування великої кількості судових проваджень щодо відповідача, де останній є боржником тощо), однак визначає, що такі обґрунтування не обов`язково мають бути доведеними доказами вчинення боржником дій, спрямованих на утруднення виконання судового рішення (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).
Судова колегія, при вирішенні питання про забезпечення позову здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів і досліджує подані в обґрунтування заяви докази та встановлює наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом зустрічної позовної вимоги. При цьому законодавством не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суд оцінює докази в обґрунтування заяви про забезпечення позову на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.
Обгрунтовуючи подану заяву, ТДВ "Рівнехолод" вказало, що згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, керівником та співвласником з часткою 83% статутного капіталу ТОВ “Біо Беррі” є ОСОБА_1 . При цьому відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Ішмурат Віталій Віталійович є також власником та співвласником таких юридичних осіб: ТОВ “Ягоди Волині”, в якому Ішмурат Віталій Віталійович є керівником та одноосібним власником; ТОВ “Біо Стандарт”, в якому Ішмурат Віталій Віталійович є керівником та співвласником; ТОВ “Тарумши”, в якому Ішмурат Віталій Віталійович є одноосібним власником. За інформацією з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень ТОВ “Біо Беррі” передало для ТОВ “Ягоди Волині” в суборенду земельні ділянки (кадастровий номер 0723682800:03:001:0099, площа 14.5453 га; кадастровий номер 0723682800:03:001:0122, площа 1.6969 га). Вказана обставина свідчить про взаємодію та зв`язок між юридичними особами, що перебувають у власності та співвласності Ішмурата Віталія Віталійовича, а також про можливість відчудження майна ТОВ "Біо Беррі" та передачу коштів, інші дії щодо вибуття майна та коштів з власності ТОВ "Біо Беррі" для інших, в тому числі, пов`язаних із власником вказаного товариства юридичних осіб. Разом з цим зауважується, що відповідно до відомостей з реєстру речових прав на нерухоме майно наразі відсутня інформація про перебування у власності ТОВ "Біо Беррі" об`єктів нерухомого майна. У зв`язку з цим вважає за необхідне накласти арешт на кошти в межах суми позову, оскільки за відсутності таких дій ТОВ "Біо Беррі" має беззаперечну можливість в будь-який момент здійснити дії, спрямовані на вибуття коштів з розпорядження товариства, що в свою чергу зумовить неможливість виконання судового рішення у випадку задоволення зустрічного позову.
Як зазначалось вище, суд першої інстанції вказав, що у володіння заявника перебуває майно одержане на виконання спірного договору, яке очевидно має певну матеріальну цінність, та звернення стягнення на яке може повністю чи частково виконати рішення суду, що в свою чергу робить неспроможними доводи заявника про утруднення виконання рішення суду.
В контексті зазначеного судова колегія відмічає, що 18.02.2026 ТОВ «Органік Стандарт», як органом сертифікації ТОВ «Біо Беррі» та ТДВ «Рівнехолод» було проведено відбір зразків малини замороженої готових партій та напівфабрику, з партій, які були поставлені ТОВ «Біо Беррі» для ТДВ «Рівнехолод» Вказане підтверджується інспекційним звітом ТОВ «Органік Стандарт» від 18.02.2026, який було долучено до позову. Листом №222 від 10.03.2026 ТОВ «Органік Стандарт» надало інформацію щодо досліджень зразків малини замороженої. В листі №222 від 10.03.2026 вказано, що висновки щодо продукції було зроблено на основі проведених досліджень лабораторією GALAB Laboratories GmbH та зазначено про відповідні протоколи досліджень.
Так, у вказаному листі, зокрема, вказано, що у результаті проведення досліджень лабораторією Galab Laboratories GmbH зразків малини замороженої, які були відібрані на Вашому підприємстві 18.02.2026 р. представником ТОВ «Органік Стандарт» за адресою (вул. Князя Володимира, 112, м. Рівне, Рівненська обл.) було виявлено заборонені речовини:
Зразок 004308 (постачальник ТОВ «Біо Беррі»), протокол С26014300 - виявлено:
Phosphonic acid = 0,31 mg/kg, Cyprodinil = 0,011 mg/kg;
Зразок 004305 (постачальник ТОВ «Біо Беррі»), протокол С26014299- виявлено:
Phosphonic acid = 0,031 mg/kg, Carbendazim (composite parameter) = 0,037 mg/kg, Cyprodinil = 0,016 mg/kg, Metalaxyl (sum of isomers) = 0,015 mg/kg;
Зразок 004302 (постачальник ТОВ «Біо Беррі»), протокол С26014366 - виявлено:
Phosphonic acid = 0,018 mg/kg, Carbendazim (composite parameter) = 0,088 mg/kg, Metalaxyl
(sum of isomers) = 0,028 mg/kg.
Продукцію малини замороженої від постачальника ТОВ «Біо Беррі» обсягом 90124,1 кг - заблоковано до завершення розслідування (відповідно до Статті 29 (1) Регламент Ради (ЄК) №2018/848 якщо компетентний орган або, де доречно, орган державного нагляду (контролю) чи орган сертифікації отримав підтверджену інформацію про присутність продуктів або речовин, які не дозволені згідно з першим підпараграфом статті 9(3) до використання в органічному виробництві, або був поінформований оператором згідно з пунктом (d) статті 28(2), або виявив такі продукти чи речовини в органічному продукті чи в продукті перехідного періоду: (а) він повинен негайно провести офіційне розслідування відповідно до Регламенту (ЄС) 2017/625 з метою визначити джерело та причину, щоб встановити відповідність першому підпараграфу статті 9(3) та статті 28(1); таке розслідування повинне бути завершене, у прийнятний строк, і повинне враховувати термін зберігання продукту та складність випадку; (Ь) він повинен тимчасово заборонити і розміщення відповідних продуктів на ринку як органічних або продуктів перехідного періоду, і використання їх в органічному виробництві, до отримання результатів розслідування, зазначеного в пункті (а).
Таким чином, наразі партія товару, що поставлена ТОВ «Біо Беррі» для ТДВ «Рівнехолод» за Договором №1/М заблокована і не може бути випущена в обіг. Інформація щодо того чи зможе така продукція взагалі бути випущена в обіг, відсутня. 
Враховуючи наведене, судова колегія погоджується з твердженням апелянта про те, що наразі виключається можливість стверджувати, що позивач за зустрічним позовом може забезпечити виконання рішення суду за рахунок товару, що був ним отриманий від відповідача за зустрічним позовом. За таких обставин висновки суду першої інстанції в цій частині колегія суддів вважає безпідставними.
Твердження місцевого суду про те, що перебування керівника та співвласника відповідача за зустрічним позовом у складі інших юридичних осіб жодним чином не свідчить про можливість утруднення чи невиконання майбутнього рішення суду, колегія суддів розцінює як помилкові, оскільки наявна взаємодія пов`язаних осіб вказує на існування можливості швидкої передачі майна або коштів між такими особами, що в свою чергу підтверджує обгрунтовані припущення стосовно ускладнення виконання рішення.
Судовою колегією відмічається, що в силу положень статті 192 ЦК України гроші є платіжним засобом, а тому відповідач може в будь-який момент розрахуватись коштами і доведення позивачем доказами такого його права і, відповідно, можливості не вимагається (така правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22, у постановах Верховного Суду від 07.04.2023 у справі № 910/8671/22, від 20.04.2023 у справі № 914/3316/22, від 27.04.2023 у справі № 916/3686/22, від 09.06.2023 у справі № 37з-23).
Виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язане з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми. Заборона відчуження або арешт майна, які накладаються судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, мають на меті подальше звернення стягнення на таке майно у разі задоволення позову.
Зважаючи, що предметом заявлених позовних вимог за зустрічною позовною заявою є грошові кошти, відтак в першу чергу арешт має бути накладений на грошові кошти, оскільки саме від з їхньою наявністю безпосередньо пов`язана можливість виконання судового рішення.
Крім того, у разі задоволення позову у справі про стягнення грошових коштів боржник матиме безумовну можливість розрахуватись із позивачем, за умови наявності у нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника (відповідний правовий висновок викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.06.2022 у справі № 908/2382/21, від 03.03.2023 у справі № 905/448/22, від 07.04.2023 у справі № 910/8671/22, від 15.09.2023 у справі № 916/2359/23, від 11.10.2023 у справі № 916/409/21).
Отже, приймаючи до уваги вільну можливість розпорядитися коштами в будь-який момент, відсутність нерухомого майна на праві власності у відповідача за зустрічним позовом (як альтернативу забезпечення позову), можливість швидкої взаємодії пов`язаних юридичних осіб з метою уникнення від виконання рішення, неможливість використання отриманого товару (як засіб отримання коштів), наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позову, а також те, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти у межах ціни позову значно утруднить або зробить неможливим виконання рішення господарського суду у разі задоволення заявлених вимог, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача за зустрічною позовною заявою про забезпечення позову шляхом накладання арешту на грошові кошти. 
Щодо зустрічного забезпечення, то стаття 141 ГПК України передбачає право господарського суду застосувати зустрічне забезпечення до особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову. Метою зустрічного забезпечення є співмірне вжиття судом заходів, спрямованих на забезпечення відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову відповідно до статті 146 ГПК України.
Оскільки частиною першою статті 141 ГПК України передбачено право суду, а не обов`язок вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення), а тому розгляд судом заяви про забезпечення позову без вирішення питання зустрічного позову не є порушенням наведених вимог законодавства (зазначені висновки викладено Верховним Судом у постанові від 04.07.2024 у справі № 916/770/24).
Посилання ТОВ "Біо Беррі" на те, що накладення арешту на грошові кошти у даній справі призведе до повного зупинення господарської діяльності товариства, судова колегія до уваги не приймає, оскільки останнім у власних запереченнях на заяву про вжиття заходів (поданих до суду першої інстанції) відмічено, що сума арешту коштів у розмірі 12525574,30 грн становить 55,37% від загальних доходів ТОВ "Біо Беррі". Отже, повного блокування господарської діяльності товариства не відбувається, що в свою чергу вказує на співмірність заходів. Посилання на докази, які додані до відзиву на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки останні не були предметом дослідження в суді першої інстанції та отримані після ухвалення оскаржуваного процесуального рішення. Відсутність існування доказів на момент прийняття рішення судом першої інстанції взагалі виключає можливість прийняття їх судом апеляційної інстанції в порядку ст. 269 ГПК України.
Враховуючи наведене, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Рівненської області від 06.04.2026 у справі № 918/138/26 скасуванню з підстав невідповідності висновків обставинам справи, з прийняттям нового процесуального рішення про задоволення заяви ТДВ "Рівнехолод" про вжиття заходів забезпечення зустрічного позову.
Зважаючи, що даною постановою суд апеляційної інстанції не вирішує спір по суті, розподіл судових витрат за апеляційний розгляд судом не здійснюється. 
Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнехолод" задоволити. 
2. Ухвалу Господарського суду Рівненської області від 06 квітня 2026 року у справі №918/138/26 скасувати. Прийняти нове процесуальне рішення. 
Заяву Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнехолод" про вжиття заходів забезпечення зустрічного позову задоволити.
Вжити заходи забезпечення позову до набрання рішенням суду у цій справі законної сили шляхом:
- накладення арешту на грошові кошти, що перебувають на рахунку/рахунках в банківських установах, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Біо Беррі" (код ЄДРПОУ 43512009) в межах суми позову 12525574 грн 30 коп (дванадцять мільйонів п`ятсот двадцять п`ять тисяч п`ятсот сімдесят чотири гривні, тридцять копійок).
Стягувач: Товариство з додатковою відповідальністю "Рівнехолод" (33009, м. Рівне, вул. Князя Володимира, буд. 112, ідентифікаційний код 01553787).
Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Біо Беррі" (44614, Волинська область, Камінь - Каширський район, с. Прилісне, вул. Сойне, буд. 15, ідентифікаційний код 43612009).
Постанова є виконавчим документом та виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.
Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з дня її постановлення.
3. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.
4. Матеріали оскарження ухвали у справі №918/138/26 повернути Господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "01" червня 2026 р.

Головуючий суддя Тимошенко О.М. 

Суддя   Розізнана І.В. 

Суддя   Павлюк І.Ю.