Справа № 703/5952/25 
2/703/140/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2026 року м. Сміла
Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Волосовського В.В.,
за участю секретаря судового засідання Похітон Я.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- в с т а н о в и в :
ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» через систему «Електронний суд» звернулося до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області із вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором №994833461 від 27 квітня 2021 року у розмірі 21342 грн. 00 коп., а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрати за надання правничої допомоги в розмірі 7000 грн.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27 квітня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №994833461 на суму 6000 грн. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV2V2D9. Зокрема, відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшла на офіційний сайт Товариства - www.moneyveo.ua, ознайомилася з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого добровільно без примусу чи тиску Відповідач заявила про бажання отримання коштів, подавши відповідну Заявку, в якій вказала свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання.
Заповненням анкети-заяви позичальник підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчила, що вона повідомлена кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.
Позивач зауважує, що перед укладенням Кредитного договору відповідач з метою отримання кредиту самостійно за допомогою мережі Інтернет ознайомилася та підтвердила згоду з офертою, індивідуальною частиною Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною Кредитного договору. Правила надання грошових коштів у кредит Первісного кредитора, перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті www.moneyveo.ua. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.
Під час укладення кредитного договору між первісним кредитором і відповідачем, сторонами було узгоджено всі істотні умови, зокрема розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування. Дане погодження умов, а також підписання кредитного договору відповідачем із використанням одноразового ідентифікатора як засобу електронного підпису, свідчить про його належне та добровільне волевиявлення на укладення електронного правочину.
27 квітня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало відповідачу грошові кошти в сумі 6000,00 грн. на банківську карту № НОМЕР_1 , яку відповідач вказала у Заявці при укладенні Кредитного договору. Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі.
28.11.2018 року між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчувався 28 листопада 2019 року. В подальшому сторони погодили продовжити строк дії Договору рядом Додаткових угод. Первісний кредитор та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на виконання вказаного Договору факторингу підписали Реєстр прав вимоги № 140 від 29 червня 2021 року, за яким від первісного кредитора до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги. Відтак до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором.
05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01. На виконання вказаного Договору факторингу ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» підписали Реєстр прав вимоги № 11 від 31 серпня 2023 року до нього, за яким від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги.
08 липня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» уклали Договір факторингу № 08/07/25-Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги, в тому числі і до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №994833461 від 27 квітня 2021 року. 
Так, відповідно до Реєстру Боржників б/н від 08 липня 2025 року за Договором факторингу № 08/07/25-Е ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до боржників, в тому числі і до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №994833461 від 27 квітня 2021 року на загальну суму 21342 грн. 00 коп. Даний факт підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 08/07/25-Е від 08 липня 2025 року.
Також позивач вказує, що ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» не здійснювали жодних нарахувань за кредитним договором.
У період перебування права вимоги у ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» зі сторони відповідача не здійснювалося погашення заборгованості за Кредитним договором. Крім того, станом на дату подання позовної заяви на рахунки позивача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості відповідача за Кредитним договором.
Згідно з умовами Кредитного договору відповідач зобов`язалася вчасно повернути Кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом в порядку, визначеному Кредитним договором. Незважаючи на це, остання не виконала свого обов`язку та не повертала наданий їй Кредит в строки, передбачені Кредитним договором.
Оскільки відповідач належним чином не виконала свого зобов`язання щодо повернення коштів, виникла заборгованість у розмірі 21342 грн. 00 коп., яка складається з: 6000 грн. 00 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 15342 грн. 72 коп. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 0 грн. 00 коп. - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи).
За вказаних обставин позивач ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулося до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 21342 грн. 00 коп., а також понесені судові витрати.
Ухвалою суду від 25 грудня 2025 року відкрито провадження по даній справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу визначено строк для надіслання до суду відзиву на позовну заяву, позивачу - для надання відповіді на відзив. Окрім того, задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано у АТ «ТАСКОМБАНК» інформацію, що містить банківську таємницю, а саме інформацію чи емітувалась на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) платіжна картка 5366-39XX-XXXX-1836, інформацію про зарахування коштів на вказаний картковий рахунок у період з 27.04.2021 по 02.05.2021 року у сумі 6 000,00 грн. та повний номер рахунку маска-картки НОМЕР_1 ; інформацію чи є/був номер телефону НОМЕР_3 фінансовим номером телефону за вказаним картковим рахунком та чи знаходиться/знаходився вказаний номер телефону в анкетних даних ОСОБА_1 , витребувано первинні документи бухгалтерського обліку на підтвердження переказу коштів.
На виконання ухвали суду про витребування доказів від 25 грудня 2025 року від АТ «ТАСКОМБАНК» 03 березня 2026 року надійшло повідомлення про те, що станом на 18 лютого 2026 в АТ «ТАСКОМБАНК» відсутня інформація про ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), відповідно, рахунки вищезазначеній фізичній особі не відкривались, банківські платіжні картки не видавались. Водночас, АТ «ТАСКОМБАНК» повідомлено про зарахування 29 квітня 2021 року о 12:15:48 год. коштів у сумі 6000 грн. на вказаний в ухвалі рахунок, який належить іншій особі, що не є стороною у даній справі.
Сторони в судове засідання 30 квітня 2026 року не з`явились. 
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглядати справу у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач в судове засідання також не з`явилась, однак звернулась до суду з клопотанням про розгляд справи без її участі. Одночасно надала письмові пояснення по суті позову, в яких просила у задоволенні позову відмовити в повному обсязі в зв`язку із необґрунтованістю та недоведеністю позовних вимог. Стверджувала, що кредит у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» не брала, кредитного договору не підписувала, кредитними коштами не користувалася. Водночас, відповідач зауважила, що позивач не підтвердив виконання первісним кредитором обов`язку щодо видачі їй кредитних коштів жодним належним і допустимим доказом. Звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні будь-які первинні документи на підтвердження позовних вимог. Відтак позивач не довів належними та допустимими доказами зміст заявлених вимог. На підставі викладених обставин, просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, а понесені позивачем судові витрати віднести на рахунок позивача.
У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. 
Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.
Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до наступного. 
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Із позовної заяви слідує, що 27 квітня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір №994833461 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Позивач вказує, що відповідач підписала кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV2V2D9 (а.с.31-33).
Згідно п.1.1 вказаного договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 6000 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» кредитодавця.
Згідно п.1.2 договору кредит надається строком на 30 (тридцять) днів від дати отримання Кредиту Позичальником («Дисконтний період»).
Згідно п.1.4 договору за користування кредитом протягом Дисконтного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку: 1.4.1. виключно на період строку визначеного в п. 1.2 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним; 1.4.2. за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.3. договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.2. договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець, за своїм вибором, може надавати позичальнику знижки на розмір Індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в Особистому кабінеті.
Згідно п.1.5 договору позичальник зобов`язаний не пізніше останнього дня Дисконтного періоду (в Термін платежу), з врахуванням всіх продовжень строку Дисконтного періоду на умовах п. 1.3. цього договору, оплатити всі фактично нараховані на Термін платежу проценти за користування кредитом протягом Дисконтного періоду.
Згідно п.1.7 договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення Дисконтного періоду є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку користування кредитом (продовження загального строку дії Договору) на наступних умовах: 1.7.1. зобов`язання щодо повернення основної суми Кредиту переносяться на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду; 1.7.2. з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним.
Відповідно до п. 3.3 договору за порушення позичальником строків повернення кредиту та/або прострочення сплати процентів у строки, визначені договором, кредитодавець має право стягнути з позичальника пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, але не більше ніж 15 % від суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення позичальником зобов`язань за даним договором, не може перевищувати половину суми кредиту, одержаної позичальником за даним договором.
Відповідно до п. 4.3. договору сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього договору (після 90 дня від дати закінчення Дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.
Відповідно до п. 4.1 договору невід`ємною частиною цього договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення договору. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця: www.moneyveo.ua.
Згідно п.4.4 договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.
Згідно п.4.15 договору цей договір є електронним документом створеним і збереженим в Інформаційно телекомунікаційній системі кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальну форму.
Крім того, позивач стверджує, що під час укладення вищевказаного кредитного договору, відповідачем ОСОБА_1 21 квітня 2021 року підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором MNV2V2D9 графік розрахунків, який є додатком № 1 до договору №994833461 від 27 квітня 2021 року (а.с.33 - зворот).
Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Зі змісту кредитного договору 994833461 від 27 квітня 2021 року вбачається, що при його укладенні позичальником було вказано значну за обсягом і інформативністю кількість особистих даних, зокрема прізвище, ім`я та по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податку, адреса місця фактичного проживання, номер мобільного, та електронна адреса. Вказаний Договір є електронним документом створеним і збереженим в Інформаційно телекомунікаційній системі Кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальну форму.
Законом України «Про електронну комерцію» визначено організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч.7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Положення ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Так, позивач стверджує, що при укладенні кредитного договору відповідач діяла відповідно до Алгоритму (Порядку) дій споживача в інформаційно телекомунікаційній системі первісного кредитора. Вказує, що порядок дій відповідача підтверджується довідкою щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора. Зазначає, що саме відповідач ініціювала укладення кредитного договору, оформивши Заявку на сайті первісного кредитора - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», підписавши кредитний договір з використанням одноразового ідентифікатора. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення на мобільний телефон, без здійснення входу на сайт первісного кредитора за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» не був би укладений.
Як вбачається з довідки щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» позичальник ОСОБА_1 27.04.2021 року отримала одноразовий ідентифікатор MNV2V2D9 (а.с.16-зворот).
Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до положень ст.3, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками.
Згідно ч.1 ст.1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми.
Відповідно до ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.
Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.
Згідно ст.629 ЦПК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.
В позовній заяві позивач стверджує, що в порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач взяті на себе зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, чим порушує зобов`язання за вищевказаним кредитним договором.
За приписами п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ч.1 ст.513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Згідно ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Нормами ч.1 ст.1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч.1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
За умовами кредитного договору №994833461 від 27 квітня 2021 року позикодавець має право відступати, передавати, будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника. 
28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01 на строк до 28 листопада 2019 року (а.с.82-85). Відповідно до п.8.6 договору додатки та додаткові угоди до даного договору набувають чинності з моменту їх підписання обома сторонами та становлять його невід`ємну частину.
28 листопада 2019 року ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31 грудня 2020 року, при цьому всі інші умови договору залишились без змін.
31 грудня 2020 року між ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №26 від 31 грудня 2020 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. У вказаній додатковій угоді договір факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року викладено у новій редакції, проте його дата залишена як 28 листопада 2018 року №28/1118-01.
31 грудня 2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, якою продовжено строк дії договору до 31 грудня 2022 року.
31 грудня 2022 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року.
31 грудня 2023 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року.
Згідно витягу з реєстру прав вимог №140 від 29.06.2021 року до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №994833461 від 27 квітня 2021 року в розмірі 13614 грн. 00 коп., з яких: 6000 грн. 00 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 7614 грн. 00 коп. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.
05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01.
Розділом 2 Договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року визначено, що ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Таліон Плюс» за плату на умовах, визначених цим договором. 
Відповідно до п. 1.3 Договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року під правом вимоги розуміється всі права ТОВ «Таліон Плюс» за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. 
Пунктом. 1.5 Договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року встановлено, що реєстр прав вимоги означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за цим договором. Форма вказаного реєстру наведена в додатку № 1 до цього договору.
03 серпня 2021 року та 30 грудня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено додаткові угоди до Договору факторингу № 05/0820-01, якими продовжено строк дії вказаного договору факторингу до 31.12.2022 року та до 30.12.2024 року, відповідно.
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 11 від 31 серпня 2023 року до Договору факторингу № 05/0820-01 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №994833461 від 27 квітня 2021 року в розмірі в розмірі 21342 грн. 00 коп., з яких: 6000 грн. 00 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 15342 грн. 00 коп. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.
08 липня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» укладено договір факторингу № 08/07/25-Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги, в тому числі і до відповідача.
Згідно витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 08/07/25-Е від 08 липня 2025 року, ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №994833461 від 27 квітня 2021 року в розмірі в розмірі 21342 грн. 00 коп., з яких: 6000 грн. 00 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 15342 грн. 00 коп. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.
Таким чином, на переконання позивача ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» він, як новий кредитор, набув права вимоги до відповідача з ОСОБА_1 за кредитним договором №994833461 від 27 квітня 2021 року на підставі вищевказаних договорів факторингу та додаткових угод до них.
Разом з тим, суд зауважує, що матеріалами справи не підтверджується, що відповідач по справі ОСОБА_1 отримала від первісного кредитора - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитні кошти в розмірі 6000 грн. за договором №994833461 від 27 квітня 2021 року, з огляду на наступне.
На підтвердження виконання Товариством «Манівео швидка фінансова допомога» умов кредитного договору, позивач надає копію платіжного доручення від 27 квітня 2021 року з якого вбачається, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснило переказ коштів у сумі 6000 грн. на користь ОСОБА_1 згідно договору №994833461 від 27 квітня 2021 року для зарахування на платіжну картку 5366-39ХХ-XXXX-1836 (а.с.10).
Водночас із повідомлення АТ «ТАСКОМБАНК» № 1287/47.7-БТ від 24.02.2026 року, наданого на виконання ухвали суду про витребування доказів від 25 грудня 2025 року, вбачається, що станом на 18 лютого 2026 в АТ «ТАСКОМБАНК» відсутня інформація про ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), відповідно, рахунки вищезазначеній фізичній особі не відкривались, банківські платіжні картки не видавались. Окрім того, АТ «ТАСКОМБАНК» повідомлено про зарахування 29 квітня 2021 року о 12:15:48 год. коштів у сумі 6000 грн. на вказаний в ухвалі рахунок, який належить іншій особі, що не є стороною у даній справі (а.с.115).
Як убачається з матеріалів справи та наданих позивачем розрахунків, відповідачем ОСОБА_1 порушено умови вищевказаного кредитного договору №994833461 від 27 квітня 2021 року в частині своєчасного повернення кредиту, та сплати процентів за користування ним, відповідно до розрахунків, наданих позивачем та долучених до матеріалів справи.
Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №994833461 від 27 квітня 2021 року, який здійснений первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відповідач має заборгованість за кредитним договором в розмірі 13614 грн. з яких: 6000 грн. 00 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 7614 грн. 00 коп. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.
Згідно розрахунку заборгованості, який здійснений ТОВ «Таліон плюс» ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором №994833461 від 27 квітня 2021 року в розмірі 21342 грн. 00 коп., з яких: 6000 грн. 00 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 15342 грн. 00 коп. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.
Однак, суд критично оцінює в частині допустимості доказу надані позивачем розрахунки заборгованості, долучені до матеріалів справи, оскільки вказані розрахунки в тому вигляді, якому вони були долучені до позову не можуть підтверджувати існування кредитної заборгованості, оскільки не є касовим документом та документом первинного бухгалтерського обліку відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Відтак, такі розрахунки заборгованості не можуть бути прийняті судом в якості належних та допустимих доказів у справі. 
Згідно ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Частинами 3 та 6 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що: відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів; керівник підприємства зобов`язаний створити необхідні умови для правильного ведення бухгалтерського обліку.
Враховуючи п.2.1.1. «Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України», затвердженого постановою Національного банку від 30.12.1998 року №566, підставою для бухгалтерського обліку операцій банку є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення та можуть складатися у паперовій формі та/або у вигляді електронних записів (у формі, яка доступна для читання та виключає можливість внесення будь-яких змін). У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії.
Первинні документи, як у паперовій формі, так і у вигляді електронних записів повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання документа; назву підприємства (банку), від імені якого складений документ; місце складання документа; назву отримувача коштів; зміст операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру; суму операції (цифрами та прописом). Сума операції може бути відображена цифрами за відсутності на документі суми прописом, якщо цей документ формується за допомогою програмного забезпечення в автоматизованому режимі або якщо це передбачено нормативно-правовими актами Національного банку України; номери рахунків; назву банку (отримувача та платника коштів); посади та підписи осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення (підтвердження підпису на документі в електронному вигляді здійснюється за допомогою електронного коду працівника або електронного підпису).
Відповідно до п.5.6 «Положення про організацію операційної діяльності в банках України», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, витяги з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Таким чином, надані позивачем розрахунки кредитної заборгованості не підтверджені належними доказами, оскільки наявність або відсутність указаної позивачем суми заборгованості має бути підтверджена виключно матеріалами первинної бухгалтерської документації. 
Окрім того, позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог не надано належних, допустимих і достовірних доказів того, що відповідачу після укладення зазначеного кредитного договору було видано кредит саме в сумі заявлених позовних вимог. Визначення даної суми в кредитному договорі не свідчить про отримання кредиту відповідачем і виконання кредитодавцем своїх зобов`язань по договору.
Таким чином матеріали справи не містять доказів отримання відповідачем у справі ОСОБА_1 грошових коштів за кредитним договором №994833461 від 27 квітня 2021 року на вказаний позивачем електронний платіжний засіб - картку НОМЕР_1 .
При цьому, під час розгляду справи судом встановлено, що станом на 18 лютого 2026 в АТ «ТАСКОМБАНК» відсутня інформація про ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), відповідно, рахунки вищезазначеній фізичній особі не відкривались, банківські платіжні картки не видавались, що підтверджується повідомленням АТ «ТАСКОМБАНК» наданим на виконання ухвали суду про витребування доказів у справі.
Відтак, жодних належних доказів тих обставин, про які заявляє позивач у позовній заяві, а саме, що відповідач отримала кредит за договором №994833461 від 27 квітня 2021 року та наявність заборгованості за наданим кредитом, матеріали справи не містять та позивачем не надано.
Надані позивачем документи, що містяться в матеріалах справи, не визнаються відповідачем, а в матеріалах справи відсутні будь-які інші належні та допустимі докази, які підтверджують факт укладення кредитного договору, надання відповідачу кредитних коштів та розмір заборгованості перед позивачем за вказаним кредитним договором.
Тобто, стверджуючи про факт надання відповідачу кредиту шляхом його перерахування за реквізитами платіжної картки, які зазначені відповідачем у кредитному договорі, позивач не надав до суду жодного належного доказу, яким би підтвердив викладені обставини. За таких умов в ході розгляду справи позивачем не було доведено факту видачі відповідачу кредитних коштів у заявленому позивачем розмірі, а також відповідно і користування ними, тому відсутні підстави для їх стягнення.
Таким чином, враховуючи викладене, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог, оскільки будь - яких доказів отримання відповідачем грошових коштів позивач не надав, відтак факту укладення між сторонами кредитного договору та наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості позивачем не доведено.
У силу положень ч. 4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, Верховний Суд у постанові від 30 січня 2018 року, у справі 161/16891/15-ц з посиланням на ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підтвердив, що суди першої та апеляційної інстанції дійшли обґрунтованого висновку про те, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність у відповідача заборгованості у розмірі, вказаному у розрахунку.
Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 31 липня 2019 року у справі №553/1325/14-ц, у якій суд зазначає: «відмовляючи в позові, суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивач у порушення вимог частини першої статті 60 ЦПК України 2004 року не довів належними доказами (первинними документами, оформленими відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність») наявність вказаної у розрахунках заборгованості у відповідача перед банком».
Таким чином, за наявними розрахунками позивача без первинних документів неможливо перевірити зазначену позивачем суму заборгованості, як і неможливо перевірити сам факт надання кредитних коштів позичальникові у відповідному розмірі.
Правова позиція щодо необхідності дослідження саме первинних документів в справах про стягнення кредитної заборгованості також знаходить відображення у постанові Верховного Суду від 14 червня 2018 року у справі № 364/737/17, де зазначено, що розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві. Позивачем не надано доказів на підтвердження розміру наданого відповідачеві кредиту, тому, відповідно, перевірити розмір нарахованих суми боргу, процентів та штрафних санкцій відповідачу не є можливим, отже, суди дійшли правильного висновку, що доводи позивача щодо тіла кредиту, розміру нарахованих сум не підтверджені належними доказами.
Згідно ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до ч.1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Інші доводи сторін, які наведені у позові та письмових заявах по суті справи не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.
Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).
Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність визначених законом підстав для задоволення позову «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та відмовляє в його задоволенні в повному обсязі.
Питання розподілу судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої у разі відмови в задоволенні позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача. 
На підставі наведеного, керуючись ст. 2, 4, 12-13, 76-77, 81, 133, 137, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України суд,-
у х в а л и в :
У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити повністю.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлено 17 березня 2026 року. 

Сторони у справі:
Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», місцезнаходження: місто Київ, вул. Алматинська, будинок 8, офіс 310а, ЄДРПОУ: 42986956, (рахунок: НОМЕР_4 в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», ЄДРПОУ АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» 21133352 , МФО: 322001).
Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 . 

Головуючий: В. В. Волосовський