ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" квітня 2026 р. Справа № 920/1037/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Сибіги О.М.
суддів: Демидової А.М. 
Гончарова С.А. 

секретар судового засідання: Михайленко С.О.
за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 23.04.2026
Розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Сумигаз"
на рішення Господарського суду Сумської області від 04.12.2025
повне рішення складено 12.12.2025
у справі № 920/1037/25 (суддя Заєць С.В.)
за позовом Антимонопольного комітету України 
до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Сумигаз"
про стягнення 15 105 261,00 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
Антимонопольний комітет України (позивач) звернувся до Господарського суду Сумської області з позовом до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Сумигаз" (відповідач) про стягнення штрафу у розмірі 15 105 261,00 грн, накладеного накладеного рішенням Антимонопольного комітету України від 24.12.2020 № 810-р «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» у справі № 128-26.13/104-19, та пені у розмірі 15 105 261,00 грн, нарахованої за невиконання цього рішення. 
Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач не здійснив оплату штрафу, накладеного рішенням Антимонопольного комітету України від 24.12.2020 № 810-р «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» у справі № 128-26.13/104-19 у двомісячний строк на його сплату, у зв`язку з чим позивачем заявлено до стягнення 15 105 261,00 грн штрафу та 15 105 261,00 грн пені. 
Ухвалою Господарського суду Сумської області від 25.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 920/1037/25, призначено підготовче засідання.
Ухвалою Господарського суду Сумської області від 25.11.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Ухвалою Господарського суду Сумської області від 25.11.2025 позов Антимонопольного комітету України в частині стягнення штрафу у розмірі 15 105 261,00 грн залишено без розгляду.

Короткий зміст судового рішення та мотиви його прийняття
Рішенням Господарського суду Сумської області від 04.12.2025 у справі № 920/1037/25 позов задоволено повністю. Стягнуто з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Сумигаз" 15 105 261,00 грн пені із зарахуванням зазначеної суми у дохід загального фонду Державного бюджету України.
В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що враховуючи несплату відповідачем накладеного рішенням Антимонопольного комітету України від 24.12.2020 № 810-р «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» у справі № 128-26.13/104-19 штрафу у передбачений Законом України «Про захист економічної конкуренції» строк, позовні вимоги щодо стягнення 15 105 261,00 грн пені є обґрунтованими, документально підтвердженими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. При цьому судом вказано, що приписами Закону України "Про захист економічної конкуренції" не передбачено можливості зменшення розміру пені, заявленої Антимонопольним комітетом України до стягнення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погодившись з рішенням Господарського суду Сумської області від 04.12.2025 у справі № 920/1037/25, 01.01.2026 Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Сумигаз" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 04.12.2025 у справі № 920/1037/25 та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у частині стягнення в дохід Державного бюджету України пені у розмірі 14 954 208,40 грн, стягнути на користь позивача 151 052,61 грн пені.
Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що оскаржуване рішення судом першої інстанції прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що є підставою для його скасування. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що з 01.10.2023 АТ «Сумигаз» припинило провадити свою основну діяльність та втратило статус суб`єкта природної монополії, тому з 01.10.2023 у відповідача відсутнє постійне джерело надходження коштів за рахунок встановленого НКРЕКП тарифу, які мали би бути отримані за рахунок надання послуг розподілу природного газу, передбачені структурою тарифу, і, відповідно, можливість сплатити штраф у розмірі 15 105 261,00 грн. Крім того, скаржник наголошує про наявність підстав для зменшення заявленої до стягнення пені.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.01.2026 матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Сумигаз" у справі № 920/1037/25 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Сибіга О.М., судді: Демидова А.М., Владимиренко С.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2026 витребувано з Господарського суду Сумської області матеріали господарської справи № 920/1037/25.
22.01.2026 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 920/1037/25.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.01.2026 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Сумигаз" на рішення Господарського суду Сумської області від 04.12.2025 у справі № 920/1037/25 залишено без руху та надано строк на усунення недоліків апеляційної скарги.
16.02.2026 Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Сумигаз" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з заявою про усунення недоліків апеляційної скарги.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2026 у зв`язку з перебуванням судді Владимиренко С.В. у відпустці, для вирішення питань щодо руху апеляційної скарги в межах справи № 920/1037/25 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Сибіга О.М., судді: Демидова А.М., Гончаров С.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.03.2026 відкрито апеляційне провадження у справі № 920/1037/25 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Сумигаз" на рішення Господарського суду Сумської області від 04.12.2025 та призначено розгляд справи на 23.04.2026.
10.03.2026 до Північного апеляційного господарського суду від Антимонопольного комітету України надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів апеляційної скарги заперечує та наводить власні на їх спростування, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити у повному обсязі. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу зводяться до того, що законність рішення Антимонопольного комітету України від 24.12.2020 № 810-р «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» у справі № 128-26.13/104-19 підтверджено судовими рішеннями у справі № 910/3408/21, тому відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" та ст. 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" є обов`язковим до виконання.
Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Сумигаз" слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Сумської області від 04.12.2025 у справі № 920/1037/25 залишити без змін, з наступних підстав.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Як вірно було встановлено Господарським судом Сумської області та перевірено судом апеляційної інстанції, рішенням Антимонопольного комітету України від 24.12.2020 № 810-р «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» у справі № 128-26.13/104-19 визнано, що:
(1) Група суб`єктів господарювання в особі АТ "Вінницягаз", АТ "Волиньгаз", АТ "Житомиргаз", АТ "Закарпатгаз", АТ "Запоріжгаз", АТ "Київоблгаз", АТ "Дніпрогаз", АТ "Дніпропетровськгаз", АТ "Криворіжгаз", АТ "Миколаївгаз", АТ "Рівнегаз", АТ "Сумигаз", АТ "Івано-Франківськгаз", АТ "Харківгаз", АТ "Харківміськгаз", АТ "Хмельницькгаз", АТ "Чернівцігаз", АТ "Чернігівгаз" протягом 2016 - 2018 років займала монопольне (домінуюче) становище на ринку послуги з розподілу природного газу в межах територій міста Вінниця та Вінницької області, міста Гайворон Гайворонського району Кіровоградської області [з 19.06.2017 - Вінницької області (крім сіл Якушенці, Зарванці Вінницького району, смт Браїлів, сіл Сьомаки, Біликівці, Тартак, Кармалюкове, Курилівці, Дубова, Новоселиця, Василівка, Слобода Почапинецька, Почапинці, Зоринці, Лисогірка, Людавка Жмеринського району, смт Кирнасівка, сіл Одая, Нестерварка, Федьківка, Дранка, Тиманівка, Клебань, Копіївка, хутора Маркове Тульчинського району, сіл Пилипи Борівські, Калинка Томашпільського району, сіл Сокіл, Моївка, Борівка, хутора Грабовець Чернівецького району, села Махаринці Козятинського району, сіл Бухни, Морозівка Погребищенського району), а також території міста Гайворон Кіровоградської області]; Волинської області; міста Житомир та Житомирської області (крім міста Коростишів та Коростишівського району), а також територій сіл Бухни та Морозівка Погребищанського району та села Махаринці Козятинського району Вінницької області; Закарпатської області; міста Запоріжжя та Запорізької області (крім міста Мелітополь, Мелітопольського, Веселівського, Приазовського районів та села Темирівка Гуляйпільського району); Київської області; міста Дніпро та Дніпропетровського району (крім сіл Любимівка, Перше травня, Балівка, Зоря, Маївка, Степове, Партизанське, Чумаки, радгоспу "Дзержинець") Дніпропетровської області; Дніпропетровської області (крім міст Дніпро і Кривий Ріг та Дніпровського і Криворізького районів), а також сіл Любимівка, Перше Травня, Степове, Чумаки, Маївка, Зоря, Балівка, Партизанське Дніпровського району, житлового масиву Інгулець Інгулецького району в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області, села Темирівка Гуляйпільського району Запорізької області та села Придніпрянське Кобиляцького району Полтавської області; міста Кривий Ріг (крім житлового масиву Інгулець Інгулецького району в місті Кривий Ріг) та Криворізького району Дніпропетровської області; міста Миколаїв та Миколаївської області; міста Рівне та Рівненської області; міста Суми та Сумської області; міста Івано-Франківськ та Івано-Франківської області (крім міст Тисмениця і Тисменицького району Івано-Франківської області), а також територій сіл Черніїв, Чукалівка, Підлісся, Загвіздя, Угринів, Павлівка, Ямниця, Підлужжя, Клузів Тисменицького району Івано- Франківської області та вулиці Зелена, Ямна та Висока (будинки з № 23 по № 32) села Діброва Монастириського району Тернопільської області; Харківської області (крім міста Харкова, Харківського та Дергачівського районів Харківської області); міста Харкова, сіл Горбані, Заїки, Затишшя, Логачівка, Мищенки, Нестеренки, Горіхове, Павленки, Перемога, Ржавець, Санжари, Радгоспне, Ударне, Хроли, Циркуни, селищ міського типу Безлюдівка, Кулиничі, Манченки та садових товариств Акація, Казка Харківського району, а також територій сіл Лісне, Родичі, Сіряки, Чайковка, Черкаська Лозова-2, Черкаська Лозова та селища міського типу Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області; міста Хмельницький та Хмельницької області (крім міста Шепетівка та Шепетівського району); Чернівецької області; міста Чернігів та Чернігівської області, де розташовані газорозподільні системи, що перебувають у їх власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації, із часткою 100%;
(2) Дії Групи суб`єктів господарювання в особі АТ "Вінницягаз", АТ "Волиньгаз", АТ "Житомиргаз", АТ "Закарпатгаз", АТ "Запоріжгаз", АТ "Київоблгаз", АТ "Дніпрогаз", АТ "Дніпропетровськгаз", АТ "Криворіжгаз", АТ "Миколаївгаз", АТ "Рівнегаз", АТ "Сумигаз", АТ "Івано-Франківськгаз", АТ "Харківгаз", АТ "Харківміськгаз", АТ "Хмельницькгаз", АТ "Чернівцігаз", АТ "Чернігівгаз", що полягали у висуванні в період з 11.11.2016 по 10.07.2018 додаткових необґрунтованих вимог щодо обов`язкової наявності протоколу випробування з позитивними висновками за РМ 081/39.434-2014 для участі в закупівлях побутових лічильників газу з використанням електронної системи "ProZorro", що призвели до ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання та були б неможливими за умов існування значної конкуренції, є порушенням, передбаченим п. 2 ст. 50, ч. 1 ст. 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуги з розподілу природного газу в межах територій міста Вінниця та Вінницької області, міста Гайворон Гайворонського району Кіровоградської області [з 19.06.2017 - Вінницької області (крім сіл Якушенці, Зарванці Вінницького району, смт Браїлів, сіл Сьомаки, Біликівці, Тартак, Кармалюкове, Курилівці, Дубова, Новоселиця, Василівка, Слобода Почапинецька, Почапинці, Зоринці, Лисогірка, Людавка Жмеринського району, смт Кирнасівка, сіл Одая, Нестерварка, Федьківка, Дранка, Тиманівка, Клебань, Копіївка, хутора Маркове Тульчинського району, сіл Пилипи Борівські, Калинка Томашпільського району, сіл Сокіл, Моївка, Борівка, хутора Грабовець Чернівецького району, села Махаринці Козятинського району, сіл Бухни, Морозівка Погребищенського району), а також території міста Гайворон Кіровоградської області]; Волинської області; міста Житомир та Житомирської області (крім міста Коростишів та Коростишівського району), а також територій сіл Бухни та Морозівка Погребищанського району та села Махаринці Козятинського району Вінницької області; Закарпатської області; міста Запоріжжя та Запорізької області (крім міста Мелітополь, Мелітопольського, Веселівського, Приазовського районів та села Темирівка Гуляйпільського району); Київської області; міста Дніпро та Дніпропетровського району (крім сіл Любимівка, Перше травня, Балівка, Зоря, Маївка, Степове, Партизанське, Чумаки, радгоспу "Дзержинець") Дніпропетровської області; Дніпропетровської області (крім міст Дніпро і Кривий Ріг та Дніпровського і Криворізького районів), а також сіл Любимівка, Перше Травня, Степове, Чумаки, Маївка, Зоря, Балівка, Партизанське Дніпровського району, житлового масиву Інгулець Інгулецького району в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області, села Темирівка Гуляйпільського району Запорізької області та села Придніпрянське Кобиляцького району Полтавської області; міста Кривий Ріг (крім житлового масиву Інгулець Інгулецького району в місті Кривий Ріг) та Криворізького району Дніпропетровської області; міста Миколаїв та Миколаївської області; міста Рівне та Рівненської області; міста Суми та Сумської області; міста Івано-Франківськ та Івано-Франківської області (крім міст Тисмениця і Тисменицького району Івано-Франківської області), а також територій сіл Черніїв, Чукалівка, Підлісся, Загвіздя, Угринів, Павлівка, Ямниця, Підлужжя, Клузів Тисменицького району Івано- Франківської області та вулиці Зелена, Ямна та Висока (будинки з № 23 по № 32) села Діброва Монастириського району Тернопільської області; Харківської області (крім міста Харкова, Харківського та Дергачівського районів Харківської області); міста Харкова, сіл Горбані, Заїки, Затишшя, Логачівка, Мищенки, Нестеренки, Горіхове, Павленки, Перемога, Ржавець, Санжари, Радгоспне, Ударне, Хроли, Циркуни, селищ міського типу Безлюдівка, Кулиничі, Манченки та садових товариств Акація, Казка Харківського району, а також територій сіл Лісне, Родичі, Сіряки, Чайковка, Черкаська Лозова-2, Черкаська Лозова та селища міського типу Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області; міста Хмельницький та Хмельницької області (крім міста Шепетівка та Шепетівського району); Чернівецької області; міста Чернігів та Чернігівської області, де розташовані газорозподільні системи, що перебувають у їх власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації.
За порушення, визначене в пункті 2 резолютивної цього частини, накладено на Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» штраф у розмірі 15 105 261,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.
У разі, якщо вручити рішення, розпорядження, немає можливості, зокрема, внаслідок: відсутності фізичної особи за останнім відомим місцем проживання (місцем реєстрації); відсутності посадових осіб чи уповноважених представників суб`єкта господарювання, органу адміністративно-господарського управління та контролю за відповідною юридичною адресою, - рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України вважається таким, що вручене відповідачу, через десять днів з дня оприлюднення інформації про прийняте рішення, розпорядження в офіційному друкованому органі (газета Верховної Ради України "Голос України", газета Кабінету Міністрів України "Урядовий кур`єр", "Офіційний вісник України", друковані видання відповідної обласної ради за останнім відомим місцем проживання чи місцем реєстрації, юридичної адреси відповідача).
Супровідним листом від 12.01.2021 № 128-26.13/08-306 копію рішення Антимонопольного комітету України від 24.12.2020 № 810-р «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» у справі № 128-26.13/104-19 направлено АТ «Сумигаз».
Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 0303504562630 копію рішення Антимонопольного комітету України від 24.12.2020 № 810-р вручено АТ «Сумигаз» 18.01.2021.
Згідно з ч. 3 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" особа, на яку накладено штраф рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу. 
Отже, строк для добровільної сплати штрафу, накладеного рішенням Антимонопольного комітету України від 24.12.2020 № 810-р «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» у справі № 128-26.13/104-19 до 18.03.2021.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право повністю або частково оскаржити рішення органу Комітету до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Зазначений строк не підлягає поновленню.
Рішення Антимонопольного комітету України від 24.12.2020 № 810-р «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» у справі № 128-26.13/104-19 оскаржено АТ «Сумигаз» до Господарського суду міста Києва. 
Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.10.2024 у справі № 910/3408/21, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2025 та постановою Верховного Суду від 22.04.2025, в позові АТ «Сумигаз» відмовлено.
Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" та ст. 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" рішення Антимонопольного комітету України від 24.12.2020 № 810-р «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» у справі № 128-26.13/104-19 є обов`язковим до виконання.
Частиною п`ятою статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено, що за кожен день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.
Як зазначає позивач, доказів на підтвердження сплати штрафу у розмірі 15 105 261,00 грн від АТ «Сумигаз» не надходило.
У зв`язку з тим, що накладений на АТ «Сумигаз» рішенням Антимонопольного комітету України від 24.12.2020 № 810-р «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» у справі № 128-26.13/104-19 штраф у розмірі 15 105 261,00 грн відповідачем у визначений Законом України «Про захист економічної конкуренції» строк не сплачено, відповідачу нараховано пеню у розмірі 15 105 261,00 грн.
Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. 
Відповідач проти позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що накладений рішенням Антимонопольного комітету України від 24.12.2020 № 810-р «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» у справі № 128-26.13/104-19 штраф у розмірі 15 105 261,00 грн та нарахована за невиконання цього рішення пеня у розмірі 15 105 261,00 грн є вкрай надмірними для АТ "Сумигаз", сплата яких може призвести до банкрутства підприємства та подальшої його ліквідації, тому відповідач просить зменшити розмір заявленої до стягнення пені на 99%.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Статтею 5 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" унормовано, що Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, Законів України "Про захист економічної конкуренції", «Про захист від недобросовісної конкуренції», цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.
Основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині: здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції; контролю за концентрацією, узгодженими діями суб`єктів господарювання та дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції під час регулювання цін (тарифів) на товари, що виробляються (реалізуються) суб`єктами природних монополій; сприяння розвитку добросовісної конкуренції; методичного забезпечення застосування законодавства про захист економічної конкуренції; здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері державних закупівель; проведення моніторингу державної допомоги суб`єктам господарювання та здійснення контролю за допустимістю такої допомоги для конкуренції (ст. 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України").
Приписами статті 4 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є антиконкурентні узгоджені дії.
Частиною 1 статті 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі, про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.
Органи Антимонопольного комітету України накладають штрафи на об`єднання, суб`єктів господарювання, зокрема: юридичних осіб; фізичних осіб (ч. 1 ст. 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції»).
Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за порушення, передбачені: пунктами 9, 13-18, 21 статті 50 цього Закону, накладаються штрафи у розмірі до одного відсотка доходу (виручки) суб`єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф.
Як встановлено судом, Антимонопольним комітетом України за результатами розгляду справи № 128-26.13/104-19 прийнято рішення від 24.12.2020 № 810-р «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу», яким визнано, що:
(1) Група суб`єктів господарювання в особі АТ "Вінницягаз", АТ "Волиньгаз", АТ "Житомиргаз", АТ "Закарпатгаз", АТ "Запоріжгаз", АТ "Київоблгаз", АТ "Дніпрогаз", АТ "Дніпропетровськгаз", АТ "Криворіжгаз", АТ "Миколаївгаз", АТ "Рівнегаз", АТ "Сумигаз", АТ "Івано-Франківськгаз", АТ "Харківгаз", АТ "Харківміськгаз", АТ "Хмельницькгаз", АТ "Чернівцігаз", АТ "Чернігівгаз" протягом 2016 - 2018 років займала монопольне (домінуюче) становище на ринку послуги з розподілу природного газу в межах територій міста Вінниця та Вінницької області, міста Гайворон Гайворонського району Кіровоградської області [з 19.06.2017 - Вінницької області (крім сіл Якушенці, Зарванці Вінницького району, смт Браїлів, сіл Сьомаки, Біликівці, Тартак, Кармалюкове, Курилівці, Дубова, Новоселиця, Василівка, Слобода Почапинецька, Почапинці, Зоринці, Лисогірка, Людавка Жмеринського району, смт Кирнасівка, сіл Одая, Нестерварка, Федьківка, Дранка, Тиманівка, Клебань, Копіївка, хутора Маркове Тульчинського району, сіл Пилипи Борівські, Калинка Томашпільського району, сіл Сокіл, Моївка, Борівка, хутора Грабовець Чернівецького району, села Махаринці Козятинського району, сіл Бухни, Морозівка Погребищенського району), а також території міста Гайворон Кіровоградської області]; Волинської області; міста Житомир та Житомирської області (крім міста Коростишів та Коростишівського району), а також територій сіл Бухни та Морозівка Погребищанського району та села Махаринці Козятинського району Вінницької області; Закарпатської області; міста Запоріжжя та Запорізької області (крім міста Мелітополь, Мелітопольського, Веселівського, Приазовського районів та села Темирівка Гуляйпільського району); Київської області; міста Дніпро та Дніпропетровського району (крім сіл Любимівка, Перше травня, Балівка, Зоря, Маївка, Степове, Партизанське, Чумаки, радгоспу "Дзержинець") Дніпропетровської області; Дніпропетровської області (крім міст Дніпро і Кривий Ріг та Дніпровського і Криворізького районів), а також сіл Любимівка, Перше Травня, Степове, Чумаки, Маївка, Зоря, Балівка, Партизанське Дніпровського району, житлового масиву Інгулець Інгулецького району в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області, села Темирівка Гуляйпільського району Запорізької області та села Придніпрянське Кобиляцького району Полтавської області; міста Кривий Ріг (крім житлового масиву Інгулець Інгулецького району в місті Кривий Ріг) та Криворізького району Дніпропетровської області; міста Миколаїв та Миколаївської області; міста Рівне та Рівненської області; міста Суми та Сумської області; міста Івано-Франківськ та Івано-Франківської області (крім міст Тисмениця і Тисменицького району Івано-Франківської області), а також територій сіл Черніїв, Чукалівка, Підлісся, Загвіздя, Угринів, Павлівка, Ямниця, Підлужжя, Клузів Тисменицького району Івано- Франківської області та вулиці Зелена, Ямна та Висока (будинки з № 23 по № 32) села Діброва Монастириського району Тернопільської області; Харківської області (крім міста Харкова, Харківського та Дергачівського районів Харківської області); міста Харкова, сіл Горбані, Заїки, Затишшя, Логачівка, Мищенки, Нестеренки, Горіхове, Павленки, Перемога, Ржавець, Санжари, Радгоспне, Ударне, Хроли, Циркуни, селищ міського типу Безлюдівка, Кулиничі, Манченки та садових товариств Акація, Казка Харківського району, а також територій сіл Лісне, Родичі, Сіряки, Чайковка, Черкаська Лозова-2, Черкаська Лозова та селища міського типу Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області; міста Хмельницький та Хмельницької області (крім міста Шепетівка та Шепетівського району); Чернівецької області; міста Чернігів та Чернігівської області, де розташовані газорозподільні системи, що перебувають у їх власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації, із часткою 100%;
(2) Дії Групи суб`єктів господарювання в особі АТ "Вінницягаз", АТ "Волиньгаз", АТ "Житомиргаз", АТ "Закарпатгаз", АТ "Запоріжгаз", АТ "Київоблгаз", АТ "Дніпрогаз", АТ "Дніпропетровськгаз", АТ "Криворіжгаз", АТ "Миколаївгаз", АТ "Рівнегаз", АТ "Сумигаз", АТ "Івано-Франківськгаз", АТ "Харківгаз", АТ "Харківміськгаз", АТ "Хмельницькгаз", АТ "Чернівцігаз", АТ "Чернігівгаз", що полягали у висуванні в період з 11.11.2016 по 10.07.2018 додаткових необґрунтованих вимог щодо обов`язкової наявності протоколу випробування з позитивними висновками за РМ 081/39.434-2014 для участі в закупівлях побутових лічильників газу з використанням електронної системи "ProZorro", що призвели до ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання та були б неможливими за умов існування значної конкуренції, є порушенням, передбаченим п. 2 ст. 50, ч. 1 ст. 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуги з розподілу природного газу в межах територій міста Вінниця та Вінницької області, міста Гайворон Гайворонського району Кіровоградської області [з 19.06.2017 - Вінницької області (крім сіл Якушенці, Зарванці Вінницького району, смт Браїлів, сіл Сьомаки, Біликівці, Тартак, Кармалюкове, Курилівці, Дубова, Новоселиця, Василівка, Слобода Почапинецька, Почапинці, Зоринці, Лисогірка, Людавка Жмеринського району, смт Кирнасівка, сіл Одая, Нестерварка, Федьківка, Дранка, Тиманівка, Клебань, Копіївка, хутора Маркове Тульчинського району, сіл Пилипи Борівські, Калинка Томашпільського району, сіл Сокіл, Моївка, Борівка, хутора Грабовець Чернівецького району, села Махаринці Козятинського району, сіл Бухни, Морозівка Погребищенського району), а також території міста Гайворон Кіровоградської області]; Волинської області; міста Житомир та Житомирської області (крім міста Коростишів та Коростишівського району), а також територій сіл Бухни та Морозівка Погребищанського району та села Махаринці Козятинського району Вінницької області; Закарпатської області; міста Запоріжжя та Запорізької області (крім міста Мелітополь, Мелітопольського, Веселівського, Приазовського районів та села Темирівка Гуляйпільського району); Київської області; міста Дніпро та Дніпропетровського району (крім сіл Любимівка, Перше травня, Балівка, Зоря, Маївка, Степове, Партизанське, Чумаки, радгоспу "Дзержинець") Дніпропетровської області; Дніпропетровської області (крім міст Дніпро і Кривий Ріг та Дніпровського і Криворізького районів), а також сіл Любимівка, Перше Травня, Степове, Чумаки, Маївка, Зоря, Балівка, Партизанське Дніпровського району, житлового масиву Інгулець Інгулецького району в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області, села Темирівка Гуляйпільського району Запорізької області та села Придніпрянське Кобиляцького району Полтавської області; міста Кривий Ріг (крім житлового масиву Інгулець Інгулецького району в місті Кривий Ріг) та Криворізького району Дніпропетровської області; міста Миколаїв та Миколаївської області; міста Рівне та Рівненської області; міста Суми та Сумської області; міста Івано-Франківськ та Івано-Франківської області (крім міст Тисмениця і Тисменицького району Івано-Франківської області), а також територій сіл Черніїв, Чукалівка, Підлісся, Загвіздя, Угринів, Павлівка, Ямниця, Підлужжя, Клузів Тисменицького району Івано- Франківської області та вулиці Зелена, Ямна та Висока (будинки з № 23 по № 32) села Діброва Монастириського району Тернопільської області; Харківської області (крім міста Харкова, Харківського та Дергачівського районів Харківської області); міста Харкова, сіл Горбані, Заїки, Затишшя, Логачівка, Мищенки, Нестеренки, Горіхове, Павленки, Перемога, Ржавець, Санжари, Радгоспне, Ударне, Хроли, Циркуни, селищ міського типу Безлюдівка, Кулиничі, Манченки та садових товариств Акація, Казка Харківського району, а також територій сіл Лісне, Родичі, Сіряки, Чайковка, Черкаська Лозова-2, Черкаська Лозова та селища міського типу Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області; міста Хмельницький та Хмельницької області (крім міста Шепетівка та Шепетівського району); Чернівецької області; міста Чернігів та Чернігівської області, де розташовані газорозподільні системи, що перебувають у їх власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації.
За порушення, визначене в пункті 2 резолютивної цього частини, накладено на Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» штраф у розмірі 15 105 261,00 грн.
Матеріалами справи підтверджується, що супровідним листом від 12.01.2021 № 128-26.13/08-306 копію рішення Антимонопольного комітету України від 24.12.2020 № 810-р «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» у справі № 128-26.13/104-19 направлено АТ «Сумигаз».
З наявного у матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 0303504562630 вбачається, що копію рішення Антимонопольного комітету України від 24.12.2020 № 810-р вручено АТ «Сумигаз» 18.01.2021.
Згідно з ч. 3 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" особа, на яку накладено штраф рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу. 
Отже, строк для добровільної сплати штрафу, накладеного рішенням Антимонопольного комітету України від 24.12.2020 № 810-р до 18.03.2021.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право повністю або частково оскаржити рішення органу Комітету до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Зазначений строк не підлягає поновленню.
Судом встановлено, що рішення Антимонопольного комітету України від 24.12.2020 № 810-р «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» у справі № 128-26.13/104-19 оскаржено АТ «Сумигаз» до Господарського суду міста Києва. 
Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.10.2024 у справі № 910/3408/21, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2025 та постановою Верховного Суду від 22.04.2025, в позові АТ «Сумигаз» відмовлено.
Частиною 13 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено, що протягом п`яти днів з дня сплати штрафу та пені суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати відповідно до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу, пені.
Доказів сплати відповідачем у добровільному порядку (до 18.03.2021 включно) штрафу у розмірі 15 105 261,00 грн матеріали справи не містять.
Водночас, рішенням Антимонопольного комітету України від 20.11.2025 розстрочено АТ «Сумигаз» сплату штрафу у розмірі 15 105 261,00 грн, накладеного рішенням Антимонопольного комітету України від 24.12.2020 № 810-р «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» у справі № 128-26.13/104-19.
У зв`язку із прийняттям Антимонопольним комітетом України рішення від 20.11.2025 про розстрочення АТ «Сумигаз» сплати штрафу у розмірі 15 105 261,00 грн, позивач звернувся до Господарського суду Сумської області із заявою про залишення позову Антимонопольного комітету України в частині стягнення з відповідача штрафу у розмірі 15 105 261,00 грн без розгляду.
Ухвалою Господарського суду Сумської області від 25.11.2025 позов Антимонопольного комітету України в частині стягнення штрафу у розмірі 15 105 261,00 грн залишено без розгляду.
Згідно з ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. 
Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу.
Нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду. 
Нарахування пені зупиняється на час розгляду органом Антимонопольного комітету України заяви особи, на яку накладено штраф, про перевірку чи перегляд рішення у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.
Отже, тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи в суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснюються.
Таку правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 16.06.2022 у справі № 917/530/21, від 11.06.2019 у справі № 910/9272/18, від 22.01.2019 у справі № 915/304/18, від 19.03.2019 у справі № 904/3536/18 та від 27.11.2018 у справі № 910/4081/18.
Отже, нарахування пені за прострочення сплати штрафу, накладеного рішенням Антимонопольного комітету України від 24.12.2020 № 810-р «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» у справі № 128-26.13/104-19, зупинялось: з 09.03.2021 до 30.10.2024 (розгляд справи № 910/3408/21 в суді першої інстанції), з 09.01.2025 до 11.02.2025 (розгляд справи № 910/3408/21 в суді апеляційної інстанції) та з 27.03.2025 до 22.04.2025 (розгляд справи № 910/3408/21 в суді касаційної інстанції).
З наданого позивачем розрахунку пені, за порушення строків сплати штрафу, вбачається, що період нарахування пені за прострочення сплати штрафу обчислюється таким чином:
- з 31.10.2024 (наступний день після прийняття судом першої інстанції рішення у справі № 910/3408/21) по 08.01.2025 включно (день, який передував винесенню ухвали судом апеляційної інстанції про відкриття апеляційного провадження у справі № 910/3408/21);
- з 12.02.2025 (наступний день після прийняття судом апеляційної інстанції постанови у справі № 910/3408/21) по 26.03.2025 включно (день, який передував винесенню ухвали судом касаційної інстанції про відкриття касаційного провадження у справі № 910/3408/21);
- з 23.04.2025 (наступний день після прийняття судом касаційної інстанції постанови у справі № 910/3408/21) по 07.07.2025 включно (день, до якого розраховано пеню).
Кількість днів прострочення сплати штрафу становить 189 днів.
Розмір пені за один день прострочення сплати штрафу становить: 15 105 261,00 х 1,5% = 226 578,915 грн, де 15 105 261,00 грн - розмір штрафу, накладеного рішенням від 24.12.2020 № 810-р; 1,5% - відсоток від суми штрафу відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції».
За розрахунком позивача, сума пені за 189 днів прострочення сплати штрафу становить 226 578,915 грн х 189 = 42 823 414,94 грн.
Так, на підставі ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 15 105 261,00 грн.
Враховуючи встановлений судом факт несплати відповідачем штрафу у розмірі 15 105 261,00 грн у встановлений ч. 3 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" строк, суд першої інстанції, перевіривши обставини, пов`язані з правильністю здійснення розрахунку пені, дійшов обґрунтованого висновку, що він є арифметично правильними та обґрунтованими, відповідає вимогам, встановленим ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» і обставинам справи.
Підсумовуючи вищевикладене в сукупності, колегія суддів, враховуючи несплату відповідачем накладеного рішенням від 24.12.2020 № 810-р штрафу у передбачений Законом України «Про захист економічної конкуренції» строк, погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про стягнення 15 105 261,00 грн пені є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Щодо доводів скаржника про наявність підстав для зменшення пені колегія суддів зазначає наступне. 
Правовідносини, що склалися між сторонами у справі виникли не з актів цивільного законодавства, а в результаті порушення відповідачем законодавства про захист економічної конкуренції, у вигляді антиконкурентних узгоджених дій.
Пеня, нарахована позивачем, є видом відповідальності за несплату штрафу у строк встановлений ч. 3 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції».
Водночас, нарахування та стягнення пені, передбаченої ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», має обов`язковий характер, не потребує прийняття будь-якого рішення органу державної влади про її застосування.
Відносини, пов`язані з притягненням до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, шляхом накладення штрафів та їх стягнення у судовому порядку органами Антимонопольного комітету України, не є господарськими (або цивільними) відносинами, оскільки в даному випадку орган Антимонопольного комітету не виступає як суб`єкт господарсько-правових (або цивільно-правових) відносин, а реалізує повноваження, встановлені законодавством про захист економічної конкуренції.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.02.2018 у справі № 910/20661/16, від 22.01.2019 у справі № 915/304/18, від 16.06.2022 у справі № 917/530/21.
Накладений на відповідача штраф є видом відповідальності за вчинення правопорушення, а нарахована пеня - способом забезпечення сплати цього штрафу. Нарахування пені в даному випадку не є видом відповідальності за вчинене порушення антиконкурентного законодавства; вказані нарахування застосовані Антимонопольним комітетом України на підставі Закону України «Про захист економічної конкуренції» та не пов`язані з невиконанням чи неналежним виконанням грошового зобов`язання або зобов`язання щодо сплати податків і зборів, а тому не належать до цивільних правовідносин.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.12.2019 у справі № 910/1548/19 та від 23.01.2020 у справі № 910/4585/19.
Також необхідно враховувати, що Закон України «Про захист економічної конкуренції» не містить норм, які надавали б господарському суду право зменшувати розмір (а відтак і суму) стягуваних штрафу та/або пені (у разі їх правомірного нарахування) (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.02.2018 у справі № 910/20661/16 та від 22.01.2019 у справі 915/304/18).
Враховуючи те, що заявлена до стягнення пеня є видом відповідальності за несплату штрафу у строк, встановлений ч. 3 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", і її розмір не підлягає зменшенню, то доводи відповідача щодо наявності підстав для її зменшення до уваги судом апеляційної інстанції не приймаються.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність рішення суду першої інстанції про задоволення позову.
Враховуючи вищевикладене, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За таких обставин недостатніми є доводи скаржника про неповне дослідження судом першої інстанції зібраних у справі доказів, саме тільки посилання скаржника на те, що суд не в повному обсязі дослідив докази та не з`ясував дійсні обставини справи, без належного обґрунтування не можуть ставити під сумнів оскаржуване судове рішення. Натомість зміст апеляційної скарги переконливо свідчить про те, що доводи скаржника зводяться здебільшого до посилань на необхідність переоцінки наявних у справі доказів.
На переконання колегії суддів, зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції свідчить про дослідження наявних у справі доказів та встановлення судом обставин, що входять до предмету доказування у цій справі, а доводи скаржника фактично зводяться до незгоди з обставинами, що були встановлені судом при вирішенні спору, до незгоди з оцінкою доказів у справі, а також до незгоди з висновками суду, які покладені в основу оскаржуваного судового рішення у цій справі.
При цьому колегія суддів зазначає, що покладені в основу апеляційної скарги доводи скаржника, фактично дублюють позицію відповідача викладену у відзиві на позовну заяву, яким суд першої інстанції надав належну оцінку при ухвалені оскаржуваного рішення. 
Незгода скаржника з рішенням суду першої інстанції або з правовою оцінкою та правовими висновками, які містяться в рішенні, не свідчать про його незаконність.
Перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених судом фактичних обставин справи та в межах наведених у апеляційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття апеляційного провадження, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги та про відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Згідно з частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.
В пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Федорченко та Лозенко проти України" від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.
При винесені даної постанови судом апеляційної інстанції були надані вичерпні відповіді на доводи скаржника, з посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Щодо інших аргументів сторін колегія суддів зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до статті 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Частиною 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Отже, в задоволенні апеляційної скарги Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Сумигаз" слід відмовити, а рішення Господарського суду Сумської області від 04.12.2025 у справі № 920/1037/25 залишити без змін.
Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Сумигаз" на рішення Господарського суду Сумської області від 04.12.2025 у справі № 920/1037/25 - залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Сумської області від 04.12.2025 у справі № 920/1037/25 - залишити без змін.
3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги розподіляється відповідно до ст.ст. 129 та 282 Господарського процесуального кодексу України.
4. Матеріали справи № 920/1037/25 повернути до Господарського суду Сумської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 28.04.2026.

Головуючий суддя О.М. Сибіга 

Судді А.М. Демидова

С.А. Гончаров