Єдиний унікальний номер 205/3170/26
Номер провадження2-а/205/77/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 червня 2026 року м. Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді Грони Д. С.,
за участю секретаря судового засідання Швидкої К. О.,
представника позивача адвоката Кіреєва В. Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, старшого лейтенанта поліції 3 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Білика Марка Владиславовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в обґрунтування якого вказав, що постановою старшого лейтенанта поліції 3 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Білика Марка Владиславовича серія ЕНА № 6750676 від 02.03.2026 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП, а саме: водій керував транспортним засобом обладнаним засобами пасивної безпеки та був непристебнутий ременем безпеки. Позивач в позовній заяві вказує, що був пристебнутий ременем безпеки, а оскаржувана постанова була складена в результаті суперечки позивача та працівника патрульної поліції. Просив оскаржувану постанову скасувати.
16.03.2026 ухвалою суду позовна заява була залишена без руху у зв`язку з її невідповідністю ст. 160, 161 КАС України.
20.04.2026 через канцелярію суду позивачем було подано виправлену позовну заяву.
21.04.2026 ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі.
11.05.2026 через систему «Електронний суд» представником відповідача подано відзив на позов. Відповідно до цього відзиву відповідач не визнав позов, вказав, що обставини викладені позивачем у позові не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються відеозаписом події. Позивач дійсно був зупинений працівником патрульної поліції після чого було виявлено, що водій не пристебнутий ременем безпеки. В процесі спілкування водій пояснив що є особою з інвалідністю 3 групи за загальним захворюванням і вважає, що може не використовувати пасок безпеки при пересуванні у місті. Посилаючись на те, що водієм було порушено вимоги підпункту «в» п. 2.3. ПДР просила у задоволені позову відмовити.
03.06.2026 позивачем було подано відповідь на відзив до якого позивач не заперечував, що не був пристебнутий паском безпеки під час керування транспортним засобом та його зупинки працівником патрульної поліції 02.03.2026. Посилався на те, що має хронічні захворювання серцево-судинної системи, має інвалідність 3 групи. Вказав, що у випадку ДТП пасок безпеки може завдати йому непряму травму серця та пошкодити коронарні артерії та спровокувати травматичний інфаркт міокарда. Саме у зв`язку з цим він не користується ременем безпеки під час керування транспортним засобом. На підтвердження наявності захворювань позивач долучив медичні довідки, які підтверджують наявність у нього захворювань серцево-судинної системи.
В судовому засіданні представник позивача адвокат Кіреєв В. Г. підтримав позовні вимоги, вказав, що позивач обережно керує транспортним засобом, зазвичай не виїздить за межі району міста в якому проживає, рухається з низькою швидкістю, є інвалідом 3 групи, що в сукупності дозволяє йому не користуватися ременем безпеки. Просив позов задовольнити.
Представник Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, заяв про відкладення судового засідання суду не подавав. Подав відзив.
Старший лейтенант поліції 3 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Білик М. В. в судове засідання також не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань суду не подавав.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові пояснення відповідача, наявні у справі докази, суд дійшов такого висновку.
Судом встановлено, що постановою серія ЕНА № 6750676 від 02.03.2026, складеною старшим лейтенантом поліції 3 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Біликом М. В., позивача притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн.
Відповідно до оскаржуваної постанови 02.03.2026 о 10:59:15 у м. Дніпро, проспект Сергія Нігояна, 73, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП.
Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України
Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з ч. 1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.
Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п. 2.3.в ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголівники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.
Згідно ст.16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний під час руху на автомобілі, обладнаному ременями безпеки, бути пристебнутим, а на мотоциклі - в застебнутому мотошоломі.
Згідно з ч. 5 ст.121 КУпАП, порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вирішуючи спір по суті та досліджуючи наявні докази у справі суд зазначає, що дійсно з наданого відповідачем відео з бодікамери поліцейського вбачається, що позивач був непристебнутий ременем безпеки. На питання поліцейського, чому водій не користується паском безпеки, останній відповів, що не користується ременем безпеки, тому що є особою з інвалідністю.
Таким чином суд вважає, що факт керування позивачем транспортним засобом з не пристебнутим ременем безпеки, знайшов своє підтвердження під час розгляду справи, а твердження позивача в позовній заяві про те, що він був пристебнутий паском безпеки, проте його було притягнуто до адміністративної відповідальності в результаті суперечки з поліцейським, в даному випадку є безпідставним.
Щодо тверджень позивача, що він є особою з інвалідністю 3 групи за загальним захворюванням, має серцево-судинні захворювання, тому має право не користуватися ременем безпеки суд зазначає так. 
Відповідно до пп. «в» п. 2.3. ПДР дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів. На переконання суду наявність серцево-судинного захворювання позивача не є такою фізіологічною особливістю, яка унеможливлює користування ним ременем безпеки. Твердження позивача, що у разі ДТП ремінь безпеки може завдати йому травму судин, суд вважає неприйнятною, оскільки транспортний засіб позивача також обладнаний таким засобом безпеки як подушка безпеки, яка спрацьовує в результаті зіткнення автомобіля. У разі спрацювання цієї системи безпеки, саме ремінь безпеки призначений убезпечити водія від травми грудної клітини та голови, внаслідок спрацівання подушки безпеки. 
Отже, викладені у позовній заяві доводи про неправомірне притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст.121 КУпАП не знайшли свого підтвердження.
Враховуючи викладене, суд вважає, що інспектор поліції діяв у спосіб, передбачений законами України та правомірно притягнув позивача до адміністративної відповідальності. Сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст.121 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.121 КУпАП, а тому вважає за необхідне залишити адміністративний позов без задоволення, а постанову без змін.
З огляду на те, що в задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати по оплаті судового збору на підставі ст.139 КАС України, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 205, 241-246, 250, 286, 292, 295 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, старшого лейтенанта поліції 3 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Білика Марка Владиславовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.
Скорочене судове рішення проголошено в судовому засіданні 04.06.2026.
Повний текст рішення суду складено 05.06.2026.

Суддя   Денис ГРОНА