ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 914/2152/25	
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді О.С. Скрипчук 
суддів Н.М. Кравчук
О.І. Матущак,
секретар судового засідання Постолатій В.Р., 
розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Тібет» б/н від 16.02.25 (вх № 01-05/509/26 від 23.02.26)
на рішення Господарського суду Львівської області від 20.01.2026 (повний текст рішення складено 27.01.2026, суддя Іванчук С.В.)
у справі № 914/2152/25
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Тібет», м. Львів
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча Компанія «Львівський Автонавантажувач», с. Коростів, Стрийський район, Львівська область
про: стягнення коштів в розмірі 31 735 796,00 грн.
за участю представників сторін:
від позивача: Гаврилюк В.Р.
від відповідача: Пелих С.З., Зубачик В.Р.
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Тібет» звернулось до Господарського суду Львівської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча Компанія «Львівський Автонавантажувач» про стягнення вартості невід`ємних поліпшень будівлі адміністративного корпусу під літ. Ж-4, загальною площею: 10168.7 м2, реєстраційним номером ОНМ -884033346101, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Шевченка Т., буд. 321 в загальному розмірі 31 735 796,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Тібет» набуло право власності на будівлю адміністративного корпусу під літ. «Ж-4», загальною площею: 10168.7 м. кв., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 321, в результаті внесення 11.02.2021 року учасником товариства ТОВ «ВОЛИНЬ-МЕТ», вказаного об`єкта нерухомого майна до статутного капіталу. Позивач стверджує, що він є добросовісним набувачем майна, оскільки операція із внесення нерухомого майна до статутного капіталу є обміном такого майна на корпоративні права.
За час володіння об`єктом нерухомого майна будівлі адміністративного корпусу під літ. «Ж-4», Товариство з обмеженою відповідальністю «Тібет» здійснило ряд ремонтно-будівельних робіт які являються невід`ємними поліпшеннями, які не можуть бути відокремлені від майна без завдання йому шкоди.
Позивач зазначає, що з урахуванням приписів частин третьої і четвертої статті 390 ЦК України кінцевий набувач може заявити до власника спірного нерухомого майна позов про відшкодування здійснених з часу, з якого власникові належить право на його повернення, необхідних витрат на утримання та збереження витребуваного майна, а у разі здійснення поліпшень цього майна, які не можна відокремити від нього без завдання йому шкоди, - позов про відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася вартість спірного нерухомого майна. Враховуючи дані обставини позивач просив стягнути з відповідача вартість невід`ємних поліпшень.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 20.01.2026 в задоволенні позову відмовлено повністю.
Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач не довів належними та допустимими доказами факт здійснення ним невід`ємних поліпшень спірного майна, їх вартість та понесення відповідних витрат. Суд зазначив, що перебування об`єкта нерухомості у власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Тібет» підтверджує лише можливість проведення невід`ємних поліпшень, а не фактичне їх проведення позивачем.
Разом з тим, місцевий господарський суд вказав, що подані позивачем експертні висновки не є належними доказами, оскільки вони були підготовлені для іншої справи №5015/118/11(914/942/24), а також ґрунтувалися на неідентифікованому переліку виконаних робіт з інформацією про використані матеріали, який не містить відомостей про дату, автора, об`єкт виконання робіт та не був наданий суду.
Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Львівської області від 20.01.2026, Товариством з обмеженою відповідальністю «Тібет» було подану апеляційну скаргу б/н від 16.02.25 (вх № 01-05/509/26 від 23.02.26) в якій апелянт просить скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задоволити.
Апелянт не погоджується з висновками суду першої інстанції про неналежність висновку експерта та зазначає про те, що місцевим господарським судом було неналежним чином та поверхнево досліджено докази, неодноразово зазначено в судових засіданнях на стадії дослідження доказів про небажання їх досліджувати належним чином. Другий висновок експерта був досліджений формально, без дослідження його змісту.
Разом з тим, апелянт зазначає, що місцевим господарським судом не було враховано правову позицію Верховного Суду викладену в постанові КГС від 29.01.2021 року у справі №922/51/20.
Крім того, апелянт вказує про те, що важливим є факт визнання відповідачем висновку експерта за результатами проведення експертизи №4220-Е від 28.10.2024 року , оскільки саме відповідач надавав приватному виконавцю вказаний висновок експерта з визначенням ринкової вартості об`єкта нерухомого майна, що підлягав витребуванню в Товариства з обмеженою відповідальністю «Тібет».
Відтак, на переконання апелянта, відповідач визнав факти, викладені у висновку експерта №4220-Е від 28.10.2024, використавши його в межах процедури виконання рішення суду.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Управляюча Компанія «Львівський Автонавантажувач» подало до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Львівської області без змін.
Відзив на апеляційну скаргу мотивований тим, що апеляційна скарга є необґрунтованою та висновків місцевого господарського суду не спростовує.
В подальшому, 09.06.2026 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Тібет» надійшли додаткові пояснення у справі (Вх. № 01-04/4908/26 від 09.06.2026), до яких долучено оголошення про проведення аукціону з продажу майна підприємства-банкрута, Звіт про оцінку майна станом на 22.05.2015 року, виконаний ТзОВ «ГАЛ-СВІТ» та виписка з ЄДР ТзОВ «Тібет».
Разом з тим, Товариство з обмеженою відповідальністю «Тібет» 09.06.2026 подало додаткові пояснення у справі (Вх. №01-04/4873/26 від 09.06.2026) до яких долучено підтверджуючі документи щодо придбання матеріалів та здійснення ремонтно – будівельних робіт.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до частини третьої статті 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Подані Товариством з обмеженою відповідальністю «Тібет» документи фактично є новими доказами, які не були предметом дослідження суду першої інстанції. Водночас заявником не наведено жодних обставин та не подано належних доказів на підтвердження неможливості подання таких документів під час розгляду справи судом першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для прийняття поданих 09.06.2026 додаткових пояснень (Вх. № 01-04/4908/26 від 09.06.2026; Вх. №01-04/4873/26 від 09.06.2026) та долучених до них документів як нових доказів у розумінні частини третьої статті 269 Господарського процесуального кодексу України, а тому залишає їх без розгляду та не бере до уваги під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення.
Разом з тим, 09.06.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю «Тібет» подало клопотання про поновлення строку на подання доказів та їх приєднання до матеріалів справи, в якому заявник просить поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «ТІБЕТ» строк для подання доказів по справі, а саме доказів долучених до цього клопотання, приєднати до матеріалів справи підтверджуючі документи щодо придбання матеріалів та здійснення ремонтно - будівельних робіт.
Колегія суддів розглянувши у судовому засіданні клопотання про долучення доказів, зазначає наступне.
Частиною 1 та 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Приписи частини 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України передбачають наявність таких критеріїв, які є обов`язковою передумовою для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, а саме «винятковість випадку» та «причини, що об`єктивно не залежать від особи».
Отже, при поданні учасниками справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, учасники справи повинні обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає.
Однак у поданому клопотанні Товариство з обмеженою відповідальністю «Тібет» не навело жодних обставин, які б свідчили про неможливість подання вказаних документів під час розгляду справи судом першої інстанції, а також не подало жодних доказів на підтвердження існування таких обставин.
Саме лише посилання заявника на необхідність долучення відповідних документів не є підставою для їх прийняття судом апеляційної інстанції, оскільки положення частини третьої статті 269 Господарського процесуального кодексу України пов`язують можливість прийняття нових доказів виключно з доведенням учасником справи неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
За таких обставин колегія суддів відмовляє у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Тібет» про поновлення строку на подання доказів та їх долучення до матеріалів справи, а подані разом із ним документи не приймає до розгляду та не бере до уваги під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення.
У судове засідання 10.06.2026 з?явився представник позивача, надав пояснення, доводи апеляційної скарги підтримав.
У судове засідання 10.06.2026 з?явився представник відповідача, надав пояснення, проти задоволення апеляційної скарги заперечив.
Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.
Постановою Господарського суду Львівської області від 15.07.2011 р. у справі №5015/118/11 ТзОВ «Управляюча компанія «Львівський Автонавантажувач» визнано банкрутом і відкрито ліквідаційну процедуру.
17.03.2016 р. відбувся аукціон (другі повторні торги) з продажу майна ТзОВ «Управляюча компанія «Львівський Автонавантажувач», а саме: будівлі адміністративного корпусу (літ. «Ж-4»), загальною площею 10369,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 321. Переможем аукціону визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр-Алюміній». Результати аукціону оформлено протоколом проведення аукціону № 6-011 від 17.03.2016 р.
23.03.2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Львівський Автонавантажувач» в особі арбітражного керуючого Хомишина Ігоря Григоровича та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр-Алюміній» укладено договір № 4а купівлі-продажу майна банкрута на аукціоні, метою якого є оформлення результатів продажу майна банкрута на аукціоні відповідно до протоколу аукціону № 6-011 від 17.03.2016 р., а предметом договору є передача продавцем у власність покупцю майна у порядку та на умовах, передбачених договором. Відповідно до змісту вказаного договору продавець зобов`язується передати у власність покупцю майно: будівлю адміністративного корпусу (літ. «Ж-4»), загальною площею 10369,6 кв.м, адреса – м. Львів, вул. Шевченка, 321. 
24.03.2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Львівський Автонавантажувач» в особі ліквідатора Хомишина Ігоря Григоровича та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр-Алюміній» в особі директора Шая Андрія Ярославовича укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого продавець зобов`язується передати, а покупець - прийняти нерухоме майно - будівлю адміністративного корпусу (літ. «Ж-4»), загальною площею 10369,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 321, сплатити ціну її продажу та виконати визначені в договорі умови. Вказаний договір купівлі-продажу посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юзвою Н. Б. та зареєстровано в реєстрі за № 714. 
Згідно із інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №437332571 від 29.07.25р., 24.03.2016 зареєстровано право власності на будівлю адміністративного корпусу під літ. «Ж-4» за ТОВ «УКР-АЛЮМІНІЙ» (код ЄДРПОУ: 39734621). Документи, подані для державної реєстрації: свідоцтво, серія та номер: 718, виданий 24.03.2016, видавник: Юзва Н.Б., приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу (стор. 97 інформаційної довідки №437332571 від 29.07.2025 року).
28.03.2016 зареєстровано право спільної власності на будівлю адміністративного корпусу під літ. «Ж-4» за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_2 , виданий 16.10.1996, видавник: Франківський РВ УМВС України у Львівській області, країна громадянства: Україна) та ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_4 , виданий 01.12.1997, видавник: Шевченківський РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області, країна громадянства: Україна). Документи, подані для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, нерухомого майна, серія та номер: 785, виданий 28.03.2016, видавник: Юзва Н.Б., приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу (стор. 95-96 інформаційної довідки №437332571 від 29.07.2025 року).
31.01.2017 року зареєстровано право власності на будівлю адміністративного корпусу під літ. «Ж-4» за ТОВ «ГАЛ-КАБЕЛЬ» (код ЄДРПОУ: 32800603). Документи, подані для державної реєстрації: акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: -, виданий 31.01.2017, видавник: Приватний нотаріус Ковтун Л.Б. (стор. 95 інформаційної довідки №437332571 від 29.07.2025 року).
04.02.2017 року зареєстровано право власності на будівлю адміністративного корпусу під літ. «Ж-4» за ТОВ «Тібет» (код ЄДРПОУ: 20854767). Документи, подані для державної реєстрації: акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: бн, виданий 03.02.2017, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Гал-Кабель» (стор. 94-95 інформаційної довідки №437332571 від 29.07.2025 року). 
28.12.2020 року зареєстровано право власності на будівлю адміністративного корпусу під літ. «Ж-4» за ТОВ «Волинь-Мет» (код ЄДРПОУ: 42895670). Документи, подані для державної реєстрації: Договір про внесення змін до договору іпотеки, серія та номер: 689, виданий 07.05.2019, видавник: Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Гусак Р.Т.; Договір про відступлення прав за договором іпотеки, серія та номер: 550, виданий 28.12.2020, видавник: Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Глод А.Р.; Договір іпотеки, серія та номер: 448, виданий 28.03.2019, видавник: Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Гусак Р.Т.; Договір про внесення змін до договору іпотеки, серія та номер: 549, виданий 28.12.2020, видавник: Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Глод А.Р.; Довідка, серія та номер: б/н, виданий 28.12.2020, видавник: ТзОВ «Волинь-Мет»; Повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки, серія та номер: 29/12, виданий 29.12.2020, видавник: ТзОВ «Волинь-Мет»; Рекомендоване повідомлення, серія та номер: 7904088546751, видавник: укрпошта; Висновок про вартість майна, серія та номер: б/н, видавник: ФОП Семененко Е.П. (стор. 94 інформаційної довідки №437332571 від 29.07.2025 року).
11.02.2021 року зареєстровано право власності на будівлю адміністративного корпусу під літ. «Ж-4» за ТОВ «Тібет» (код ЄДРПОУ: 20854767). Документи, подані для державної реєстрації: Рішення єдиного учасника, серія та номер: 2, виданий 11.02.2021, видавник: ТзОВ «Тібет»; Акт приймання-передачі майна, серія та номер: б/н, виданий 11.02.2021, видавник: ТзОВ «Волинь-Мет»/ТзОВ «Тібет» (стор. 93-94 інформаційної довідки №437332571 від 29.07.2025 року). 
Рішенням Господарського суду Львівської області від 10.02.2022 р. у справі № 5015/118/11 визнано недійсними результати аукціону від 17.03.2016 р. з продажу корпусу «Ж-4», заг. пл. 10369,6 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 321; визнано недійсним договір купівлі-продажу від 23.03.2016 р., укладений між ТзОВ «УК «Львівський Автонавантажувач» і переможцем аукціону – ТзОВ «УКР - Алюміній»; а саме щодо: будівлі адміністративного корпусу під літ. «Ж-4», загальною площею (кв.м): 10369.6 м.кв. 
Рішення Господарського суду Львівської області від 10.02.2022 р. у справі № 5015/118/11 залишено без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 27.10.2022 р. та постановою Верховного Суду від 18.05.2023 р. у справі № 5015/118/11.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 27.06.2024р у справі № 5015/118/11(914/942/24) витребувано із чужого незаконного володіння від ТзОВ «Тібет» (ідентифікаційний код юридичної особи 20854767) на користь власника ТзОВ «Управляюча компанія «Львівський Автонавантажувач» (ідентифікаційний код юридичної особи 31148163) будівлю адміністративного корпусу під літ. «Ж-4», загальною площею: 10168.7 м2 (опис: площа змінилася згідно довідки ДП «Західний ЕТЦ» від 25.05.2017 р.), реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна - 884033346101, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Шевченка Т., буд. 321. Постановою Верховного суду від 04.03.2025 року рішення від 27.06.2024р. у справі № 5015/118/11(914/942/24) залишено без змін.
Ухвалою від 10.12.2024р. Господарський суд Львівської області припинив ліквідаційну процедуру Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Львівський Автонавантажувач» (ідентифікаційний код 31148163) та закрив провадження у справі № 5015/118/11 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Львівський Автонавантажувач».
18.06.2025р. в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно внесено зміни, а саме: власником будівлі адміністративного корпусу під літ. «Ж-4», загальною площею: 10168.7 м2 (опис: площа змінилася згідно довідки ДП «Західний ЕТЦ» від 25.05.2017 р.), реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна - 884033346101, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Шевченка Т., буд. 321, зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Львівський Автонавантажувач» код ЄДРПОУ 31148163.
При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.
Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Частиною першою статті 4 ГПК України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
Підставою для звернення до суду є наявність порушеного права та звернення про здійснення його захисту особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.
Відповідно до частини четвертої статті 390 ЦК України добросовісний набувач (володілець) має право залишити собі здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без завдання йому шкоди. Якщо поліпшення не можуть бути відокремлені від майна, добросовісний набувач (володілець) має право на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася його вартість. 
Рішенням Господарського суду Львівської області від 10.02.2022 р. у справі № 5015/118/11 визнано недійсними результати аукціону від 17.03.2016 р. з продажу корпусу «Ж-4», заг. пл. 10369,6 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 321; визнано недійсним договір купівлі-продажу від 23.03.2016 р., укладений між ТзОВ «УК «Львівський Автонавантажувач» і переможцем аукціону – ТзОВ «УКР-Алюміній» корпусу «Ж-4», заг. пл. 10369,6 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул.Шевченка, 321.
Рішення Господарського суду Львівської області від 10.02.2022 р. у справі № 5015/118/11 залишено без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 27.10.2022 р. та постановою Верховного Суду від 18.05.2023 р. у справі № 5015/118/11.
У зв`язку з визнанням недійсним аукціону з продажу майна банкрута та визнання недійсним договору купівлі-продажу майна на аукціоні, а також, як зазначає позивач, за час володіння об`єктом нерухомого майна - будівлі адміністративного корпусу «Ж-4», заг. пл. 10369,6 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 32, ТОВ «Тібет» враховуючи здійснення ряду ремонтно-будівельних робіт, які являються невід`ємними поліпшеннями, позивач просить відшкодувати вартість даних невід`ємних поліпшень з відповідача.
Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, зокрема із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №437332571 від 29.07.25р., за ТОВ «Тібет» (код ЄДРПОУ: 20854767) 11.02.2021 року зареєстровано право власності на будівлю адміністративного корпусу під літ. «Ж-4» на підставі рішення єдиного учасника, серія та номер: 2, виданий 11.02.2021, видавник: ТзОВ «Тібет»; Акту приймання-передачі майна, серія та номер: б/н, виданий 11.02.2021, видавник: ТзОВ «Волинь-Мет»/ТзОВ «Тібет» (стор. 93-94 інформаційної довідки №437332571 від 29.07.2025 року).
У постанові Верховного Суду від 09.10.2018 у справі № 826/11262/15 суд касаційної інстанції зазначив, що акціонерне товариство, як суб`єкт господарювання, утворюється на майновій основі, що складається з вкладів акціонерів у його статутний капітал, а відтак таке майно належить самому акціонерному товариству на праві власності. Засновники акціонерного товариства з моменту передачі товариству майнових внесків перестають бути власниками майна, що становить їх внески, здобуваючи у власність замість цього майна акції, емітовані товариством, та відповідно корпоративні права щодо цього товариства. 
Відповідно до ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 27.06.2024р у справі № 5015/118/11(914/942/24) витребувано із чужого незаконного володіння від Товариства з обмеженою відповідальністю «Тібет» (ідентифікаційний код юридичної особи 20854767) на користь власника Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Львівський Автонавантажувач» (ідентифікаційний код юридичної особи 31148163) будівлю адміністративного корпусу під літ. «Ж-4», загальною площею: 10168.7 м2 (опис: площа змінилася згідно довідки ДП “Західний ЕТЦ” від 25.05.2017 р.), реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна - 884033346101, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Шевченка Т., буд. 321. Постановою Верховного суду від 04.03.2025 року рішення від 27.06.2024р. у справі № 5015/118/11(914/942/24) залишено без змін. 
У Рішенні Господарського суду Львівської області від 27.06.2024р у справі № 5015/118/11(914/942/24), зокрема зазначено, що: «відповідно до частини 1 статті 338 ЦК України, власник має право витребувати це майно від добросовісного набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею (було загублене, викрадене, вибуло з їхнього володіння іншим шляхом)»; «у процедурі банкрутства майно боржника вибуває з володіння власника (органу управління боржником) в момент введення ліквідаційної процедури та з призначенням ліквідатора до нього переходять права органу управління боржником. Отже, вибуття майна з володіння власника відбувається не за його волевиявленням, а в силу прямої вказівки спеціального закону. Обмежуючи таким чином права власника на володіння майном, законодавець одночасно зобов`язує ліквідатора діяти добросовісно, розсудливо, обґрунтовано, у межах та у спосіб що передбачені Конституцією України та законодавством про банкрутство. Отже, встановлення судом недійсності аукціону з продажу майна боржника у ліквідаційній процедурі та правочину, укладеного за наслідками такого аукціону, очевидно підтверджує вихід ліквідатора за межі принципів добросовісності і законності та означає порушення ним тих повноважень розумного власника, якими наділив його законодавець в момент введення ліквідаційної процедури. У п. 50 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.02.2020 р. у справі № 922/614/19 зазначено, що власник з дотриманням вимог статті 388 Цивільного кодексу України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування не потрібно визнавати недійсними рішення органів державної влади чи місцевого самоврядування, які вже були реалізовані і вичерпали свою дію, оскаржувати весь ланцюг договорів та інших правочинів щодо спірного майна. У даному випадку, спірне майно вибуло поза волею власника (ТзОВ «Управляюча компанія «Львівський автонавантажувач»), а тому вимога позивача про витребування майна від останнього набувача (ТзОВ «Тібет») підлягає задоволенню».
В підтвердження здійснення відповідачем невід`ємних поліпшень майна та їх вартості долучено висновок експерта від 28 жовтня 2024 року № 4220-Е Львівського НДІСЕ Міністерства юстиції України та висновок експерта за результатами проведення додаткової будівельно-технічної та оціночно - будівельної експертизи Львівського НДІСЕ Міністерства юстиції України від 24.07.25р. № 2543-Е, виготовлені за дорученням та долучені до матеріалів справи позивачем.
Відповідно до ст.98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.
Згідно із положеннями ст.101 ГПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
Згідно із ст. 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.
У постанові Верховного Суду від 20.04.2023 у справі № 904/4982/20 предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Питання призначення експертизи вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням предмета, підстав позову та обставин справи. Подібні висновки Верховного Суду містяться у постановах від 16.12.2020 у справі № 916/2740/19, від 06.09.2022 у справі № 924/898/21, від 02.11.2022 у справі № 915/442/21.
Відповідно до вимог ст.98,101 ГПК України у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування .
У висновку експерта за результатами проведення додаткової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи Львівського НДІСЕ Міністерства юстиції України від 28 жовтня 2024 року № 4220-Е зазначено : « 28 жовтня 2025року у Львівський НДІСЕ Міністерства юстиції України надійшла заява за підписом адвоката Борщ Н.Р. в інтересах ТзОВ «ТІБЕТ» юр. адреса: вул. Шевченка Т. буд. 321, м. Львів про призначення будiвельно-технiчної та оцiночно будiвельної експертизи з оформленням Договору для подачі до суду для долучення до матеріалів справи № 5015/118/11 (914/942/24). З наведеного вбачається, що експертне дослідження здійснено для встановлення обставин, іншої справи № 5015/118/11 (914/942/24), підстави та предмет, яких є відмінними із визначеними у даній справі.
У висновку за результатами проведення будiвельно - технiчної та оцiночно будiвельної експертизи 28 жовтня 2024 року № 4220-Е Львівського НДІСЕ Міністерства юстиції України зокрема зазначено, що 21 жовтня 2024року у Львівський НДІСЕ Міністерства юстиції разом з заявою на дослідження надано копії наступних документів:
копія договору про надання правової допомоги; ордер про надання правничої допомоги; копії правовстановлюючих документів; технічний паспорт об`єкта дослідження; звіт про оцінку майна станом на 22.05.2015 року; перелік виконаних робіт інформацією про використані матеріали.
Інших документів які передані для проведення експертних досліджень, та щодо яких проведено дослідження експертом не зазначено.
Вказаний у експертному висновку «перелік виконаних робіт інформацією про використані матеріали» не містить жодної ідентифікації документа, ким такий документ складений, не вказана дата та його номер, об`єкт нерухомого майна де проведені роботи і т. ін. Суду не представлено наданий для експертного дослідження «перелік виконаних робіт інформацією про використані матеріали».
Інших документів, зокрема договорів підряду на виконання робіт (з додатковими угодами) та повним розрахунком договірної ціни; Проектно-кошторисна документація; Акти здачі приймання виконаних підрядних робіт (в повному об`ємі) (в електронному вигляді (інформаційна модель IMD або IMP); Акти на закриття прихованих робіт; акти на додаткові роботи (якщо такі були), які виникли в період виконання робіт, дефектні акти, журнали виконаних робіт; Накладні на придбання матеріалів і товарно-транспортні накладні на їх перевезення; виконавчу документацію на виконані роботи; матеріали технічної інвентаризації на об`єкт дослідження, вказаний висновок у переліку досліджуваних документів не містить. Також дані документи, зокрема документи первинного бухгалтерського обліку в підтвердження проведення будівельно-ремонтних робіт на спірному об`єкті, та на суму вказану у висновку як суду так і експерту для дослідження не представлені.
В експертному висновку зазначено, що дослідження проводилося зокрема згідно із Порядком оцінки орендованого нерухомого майна, що містить невід`ємні поліпшення, здійснені за час його приватизації, наказ Фонду державного майна України №377 від 27.02.2004 року.
Відповідно до п.2.2 Порядку оцінки орендованого нерухомого майна, що містить невід`ємні поліпшення, здійснені за час його приватизації, наказ Фонду державного майна України №377 від 27.02.2004 року ідентифікацією поліпшень орендованого нерухомого майна (далі - ідентифікація поліпшень) є встановлення суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання факту відповідності підтверджувальних документів, наданих орендарем, про здійснені ним заходи, спрямовані на покращення фізичного (технічного) стану орендованого нерухомого майна та (або) його споживчих якостей (далі - поліпшення), наявним поліпшенням, які неможливо відокремити від відповідного об`єкта без завдання йому шкоди і які здійснені за рахунок коштів орендаря та за згодою орендодавця. Ідентифікуються поліпшення, що здійснені протягом строку дії договору оренди та наявні на дату оцінки. 
Як вбачається із змісту експертного висновку відсутня інформація про ідентифікацію вчинення таких поліпшень, ні щодо періоду їх вчинення, ні щодо суб`єктів. Позивачем зокрема не представлено документів первинного бухгалтерського обліку позивача про понесені ним витрати, такі не представлені експерту та експертний висновок інформації, щодо такої ідентифікації поліпшень також не містить, у зв`язку із чим є неможливим встановити, період виконаних поліпшень, суб`єкта яким виконано дані поліпшення.
Висновок за результатами проведення будiвельно-технiчної та оцiночно будiвельної експертизи від 28 жовтня 2024 року № 4220-Е Львівського НДІСЕ Міністерства юстиції України не містить інформації: щодо фактично виконаних ремонтно-будівельних робіт їх переліку, об`ємів та обсягів; виконаних ремонтно-будівельних робіт саме позивачем, та необхідності їх проведення задля можливості використання спірного об`єкта в господарській діяльності позивача; періоду виконання позивачем фактично виконаних ремонтно-будівельних робіт, що є важливим, оскільки об`єкт нерухомості не постійно перебував у власності позивача; та щодо вартості фактично виконаних ремонтно-будівельних робіт саме позивачем.
Із матеріалів справи вбачається, що ТзОВ» Тібет» є лише одним із набувачів права власності на спірне нерухоме майно. Першим власником спірного нерухомого майна, яке вибуло у відповідача, у 24.03.2016 зареєстровано за ТОВ «УКР-АЛЮМІНІЙ», в подальшому у 28.03.2016 зареєстровано право спільної власності за Доскіч Юрій Юрійович та Доскіч Остап Юрійович , надалі у 31.01.2017 року зареєстровано право власності за ТОВ «ГАЛ-КАБЕЛЬ» (код ЄДРПОУ: 32800603) та у 28.12.2020 року зареєстровано право власності на будівлю адміністративного корпусу під літ. «Ж-4» за ТОВ «Волинь-Мет». 
Відтак, враховуючи відсутність такої ідентифікації невід`ємних поліпшень як у експертному висновку, а також не представлення жодних інших доказів на підтвердження понесення витрат на проведені ремонтно будівельні роботи позивачем, які визначаються як невід`ємні поліпшення, унеможливлює встановлення обставин щодо виконання ремонтно-будівельних робіт на спірному об`єкті нерухомого майна позивачем та понесення позивачем витрат у зв`язку із цим. Перебування спірного об`єкта нерухомості у власності ТзОВ «Тібет» у певний період часу, підтверджує лише можливість проведення невід`ємних поліпшень, а не фактичне їх проведення позивачем. 
У постанові Верховного Суду від 17 серпня 2021 року у справі № 484/1376/18 зокрема зазначено, що висновок судового експерта, в якому зазначається лише можлива вартість предмета експертизи у відповідний період часу, вказує виключно на припущення про розмір нібито завданої майнової шкоди державі та не може визнаватися належним доказом у кримінальному провадженні .
Висновком експерта за результатами проведення будiвельно - технiчної та оцiночно будiвельної експертизи 28 жовтня 2024 року № 4220-Е Львівського НДІСЕ Міністерства юстиції України встановлено: 
вартість ремонтно-будівельних робіт, виконаних на об`єкті нерухомого майна будівлі виробничо - промислового корпусу під літ. «Ж-4» за адресою: м. Львів, вул. Шевченка,321 є ймовірною і становитиме — 31 735 796,0 грн. (тридцять один мільйон сімсот тридцять п`ять тисяч сімсот дев`яносто шість гривень); 
виконані ремонтно-будівельні роботи на об`єкті нерухомого майна будівлі виробничо - промислового корпусу під літ. «Ж-4» за адресою: вул. Шевченка,321, м. Львів, є невід`ємними поліпшеними, тобто їх неможливо відокремити від вказаного об`єкта без завдання йому шкоди; 
Ринкова вартість об`єкта нерухомого майна - будівлі виробничо - промислового корпусу під літ. «Ж-4» за адресою: м. Львів, вул. Щевченка,321 становитиме - 181 497 436,0грн.
З наведеного вбачається, що експертний висновок від 28 жовтня 2024 року № 4220-Е, визначає, що вказана вартість ремонтно-будівельних робіт, виконаних на об`єкті є ймовірною і становитиме - 31 735 796,0 грн. Тобто, даний висновок не визначає фактичної вартості ремонтно-будівельних робіт, виконаних на об`єкті нерухомого майна будівлі виробничо- промислового корпусу під літ. «Ж-4» за адресою: м. Львів, вул. Шевченка,321, а визначає лише ймовірну вартість, яка може становити вказану у висновку суму.
Суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що результати будiвельно -технiчної та оцiночної будiвельної експертизи від 28 жовтня 2024 року № 4220-Е Львівського НДІСЕ Міністерства юстиції України є не належним доказом в підтвердження здійснення позивачем невід`ємних поліпшень, понесених позивачем витрат та проведення позивачем ремонтних робіт у вартості визначеній позивачем у позовній заяві.
Із змісту висновку експерта за результатами проведення додаткової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи Львівського НДІСЕ Міністерства юстиції України від 24.07.25р. № 2543-Е вбачається таке: « 04 червня 2025року у Львівський НДІСЕ Міністерства юстиції України надійшла заява за підписом адвоката Борщ Н.Р. в інтересах ТзОВ «ТІБЕТ» юр. адреса: вул. Шевченка Т. буд. 321, м. Львів про призначення додаткової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи з оформленням Договору для подачі до суду для долучення до матеріалів справи № 5015/118/11 (914/942/24). Надані на дослідження документи надійшли у Львівський НДІСЕ нарочно через експлуатаційно-технічний відділ та відповідають переліку зазначеному у заяві від 28.05.2025 року. При проведенні дослідження використовували документи, надані при виконанні висновку №4220-Е від 28.10.2024 року: копія договору про надання правової допомоги; ордер про надання правничої допомоги; копії правовстановлюючих документів; технічний паспорт об`єкта дослідження; звіт про оцінку майна станом на 22.05.2015 року; перелік виконаних робіт з інформацією про використані матеріали». Мотивами призначення додаткової експертизи вказано: в ході розгляду справи №5015/118/11 про банкрутство виникла потреба в проведенні додаткової експертизи з метою визначення наступного: на яку суму збільшилась вартість нежитлових приміщень за рахунок проведених невід`ємних поліпшень нерухомого майна .
Як вбачається із експертних висновків 2024року та 2025р обидва висновки були підготовлені для використання у справі №5015/118/11 про банкрутство, в якій ухвалою від 10.12.2024р. припинено ліквідаційну процедуру Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Львівський Автонавантажувач» (ідентифікаційний код 31148163) та закрито провадження у справі № 5015/118/11 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Львівський Автонавантажувач».
У даному висновку від 24.07.25р. № 2543-Е зокрема зазначено: «Вартість ремонтно-будівельних робіт, тобто невід`ємних поліпшень, виконаних на об`єкті нерухомого майна будівлі виробничо- промислового корпусу під літ. «Ж-4» за адресою: м. Львів, вул. Шевченка,321 є ймовірною і становитиме - 31 735 796,0 грн. (тридцять один мільйон сімсот тридцять п`ять тисяч сімсот дев`яносто шість гривень) з ПДВ.(арк. 9 з 9 абз.1) Таким чином, вартість об`єкта нерухомого майна будівлі виробничо- промислового корпусу під літ. «Ж-4», яка належить ТзОВ «ТІБЕТ» та розташована за адресою: м. Львів, вул. Шевченка,321, за рахунок проведених невід`ємних поліпшень нерухомого майна станом на дату проведення основної експертизи збільшилась на суму - 31 735 796,0 грн.
Як вбачається із змісту висновку від 24.07.25р. № 2543-Е, даний документ складено з врахуванням експертного висновку від 28.10.2024р, який не є належним доказом в підтвердження фактичного виконання будівельно-ремонтних робіт позивачем та із врахуванням «переліку робіт виконаних робіт з інформацією про використані матеріали» без його ідентифікації, який також не містить жодних ідентифікуючих ознак невід`ємних поліпшень та з огляду на перелік робіт вказаних у висновку є фактично переліком робіт не прив`язаним ні до об`єкта спірного нерухомого майна, ні до фактичного виконання вказаних у переліку робіт, ні до виконання позивачем чи за замовленням позивача ремонтних робіт на спірному об`єкті.
Як вбачається із змісту представлених висновків, експертом прийнято до уваги Звіт про оцінку майна від 22.05.2015 ТзОВ «Гал-Світ» будівлі адміністративного корпусу під літ. «Ж-4», загальною площею: 10369.6 м. кв., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 321, згідно якого вартість об`єкта оцінки без ПДВ складає 4 049 300грн ( копія витягу із висновку про вартість майна від 22.05.2015 року додана до матеріалів справи.). Даний звіт про оцінку майна від 22.05.2015 року, фактично складений до проведення аукціону (17.03.2016 р) з продажу майна ТзОВ «Управляюча компанія «Львівський Автонавантажувач».
Колегія суддів зазначає, що надані позивачем експертні висновки також не містять посилань на вартість нерухомого майна до початку проведення ремонтних робіт, та про стан об`єкта нерухомого майна до проведення невід`ємних поліпшень, зокрема станом на момент набуття права власності на спірне майно позивачем. Інших доказів в підтвердження даних обставин не представлено.
Відтак, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що враховуючи всі обставини у сукупності висновок експерта від 24.07.25р. № 2543-Е за результатами проведення додаткової будівельно-технічної та оціночно -будівельної експертизи Львівського НДІСЕ Міністерства юстиції України не є належним доказом в підтвердження здійснених позивачем витрат в зазначеній позивачем сумі, на яку збільшилася вартість майна.
Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що суд першої інстанції неналежним чином дослідив наявні у справі докази та формально підійшов до оцінки висновків експерта. Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, місцевий господарський суд навів детальні мотиви, з яких дійшов висновку про неналежність поданих позивачем експертних висновків як доказів у даній справі.
Відтак позивачем не доведено належними та допустимими доказами порушення прав позивача, проведення позивачем невід`ємних поліпшень нерухомого майна та їх вартості.
Також колегія суддів відхиляє посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 29.01.2021 у справі №922/51/20, оскільки наведені у ній висновки не спростовують встановлених місцевим господарським судом обставин щодо відсутності належних та допустимих доказів виконання невід`ємних поліпшень саме позивачем та понесення ним відповідних витрат.
Щодо доводів апелянта про визнання відповідачем висновку експерта №4220-Е від 28.10.2024 шляхом його використання у виконавчому провадженні, колегія суддів зазначає, що предметом доказування у цій справі є не ринкова вартість спірного нерухомого майна, а факт здійснення позивачем невід`ємних поліпшень, розмір понесених ним витрат та збільшення вартості майна саме внаслідок таких поліпшень. Водночас встановлені судом першої інстанції недоліки висновку експерта, з висновками якого погодилась колегія суддів, стосуються відсутності належної ідентифікації виконаних робіт, їх виконавця, часу виконання та документального підтвердження понесених витрат, а тому доводи апелянта щодо використання зазначеного висновку у виконавчому провадженні не спростовують висновків місцевого господарського суду.
Підсумовуючи все вищевказане, колегія суддів зазначає, що доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу рішення Господарського суду Львівської області від 20.01.2026 у справі № 914/2152/25.
За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
З огляду на вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу – без задоволення.
Судові витрати
З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст. ст. 86, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд – 
УХВАЛИВ :
1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Тібет» б/н від 16.02.25 (вх № 01-05/509/26 від 23.02.26) залишити без задоволення.
2.Рішення Господарського суду Львівської області від 20.01.2026 у справі 914/2152/25 залишити без змін.
3. Судовий збір сплачений за апеляційну скаргу покласти на апелянта.
4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Строки та порядок оскарження постанов апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Головуючий суддя О.С. Скрипчук
Суддя Н.М. Кравчук
Суддя О.І. Матущак