Справа № 159/2518/26
Провадження № 3/159/1097/26

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2026 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області Смалюх Р.Я., розглянувши справу, що надійшла від Ковельського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України (РНОКПП: НОМЕР_1 ), зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштована, за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 ставиться у провину те, що вона за адресою АДРЕСА_1 , ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не створює необхідних умов для життя та розвитку, не займався його вихованням, не контролює його дозвілля, в результаті чого останній в період часу з 20.04.2026 по 22.04.2026 в м. Ковель по вул. Шевченка, 86, на території лабораторії Держпродспоживслужби, пошкодив автомобіль ЗАЗ, який належить даній установі, чим громадянка ОСОБА_1 порушила ст. 150 Сімейного Кодексу України, ст. 8, 12, Закону України «Про охорону дитинства», чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП).

У судове засідання особа, яка притягується до адміністративної відповідальності не з`явилась. Суд направляв їй повістку про виклик у судове засідання поштовим відправленням, яке остання отримала 30.04.2026 (R068090379635 на 27.05.2026). ОСОБА_1 27.05.2026 через канцелярію суду подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності.
Отже, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, суд про причини неявки не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не подала, а тому, відповідно до ст. 268 КУпАП, її неявка до суду не перешкоджає розгляду справ по суті.
Європейський Суд з прав людини у п. 41 рішення від 03 квітня 2008 року (заява № 3236/03) у справі "Пономарьова проти України" констатував, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
На підставі викладеного суддя вважає за можливе розглянути справу у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Диспозиція ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.
З об`єктивної сторони ухилення від виконання батьківських обов`язків — це, як правило, тривала протиправна бездіяльність, коли батьки взагалі не займаються дитиною (не забезпечують харчуванням, одягом, медичним доглядом, не створюють умов для здобуття освіти, повністю ігнорують духовний та моральний розвиток).

У ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Вивчивши матеріали справи, суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного вище адміністративного правопорушення не доведена.
У матеріалах справи містяться заяви ОСОБА_3 від 22.04.2026 та 23.04.2026 відповідно, письмові пояснення ОСОБА_3 від 22.04.2026 та 23.04.2026 відповідно, письмові пояснення ОСОБА_4 від 23.04.2026, письмові пояснення ОСОБА_2 від 23.04.2026, письмові пояснення ОСОБА_5 від 23.04.2026, які підтверджують обставини того, що ОСОБА_2 разом зі своїми друзями на території лабораторії Держпродспоживслужби, пошкодили автомобіль ЗАЗ, який належить даній установі.
Також суддя зауважує, що сам лише протокол про адміністративне правопорушення не може бути достатнім доказом вчинення протиправності дій, а пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , та та ОСОБА_5 ,. суддя оцінює критично, оскільки вони не підкріплені іншими достовірними доказами, які б дозволяли об`єктивно встановити подій, які ставляться у провину ОСОБА_1 .
Матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів (актів обстеження житлово-побутових умов, характеристик з місця навчання дитини, довідок органів ювенальної превенції чи служби у справах дітей, скарг сусідів тощо), які б свідчили, що громадянка ОСОБА_1 систематично чи свідомо не виконує свої обов`язки, передбачені ст. 150 СК України та ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства».
Сам по собі факт вчинення неповнолітньою дитиною протиправного діяння не може бути автоматичним та єдиним свідченням того, що батьки ухиляються від його виховання.
Неправомірна поведінка дитини та заподіяння нею шкоди майну третіх осіб є самостійним деліктом (правопорушенням) самої дитини. Цей факт є підставою для виникнення цивільно-правових зобов`язань (деліктної відповідальності) батьків щодо відшкодування матеріальних збитків у порядку, передбаченому статтями 1178 або 1179 Цивільного кодексу України, але не тягне за собою автоматичну адміністративну відповідальність за ст. 184 КУпАП.
Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП необхідно довести наявність прямого причинно-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) матері та поведінкою дитини, що в даному випадку органом поліції зроблено не було.

Згідно з ч. 2 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
На підтвердження вини ОСОБА_1 до протоколу не долучено доказів, які б спростовували той факт, що подія з пошкодженням автомобіля є одиничним випадком ексцесу поведінки підлітка, а не наслідком системного злісного нехтування матір`ю своїми батьківськими обов`язками. 

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі наведеного вище, суддя не вбачає у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП у зв`язку недоведеністю її вини.

Керуючись ст.ст. 221, 247, 253, 280, 283, 284, 287, 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :
Провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 184 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закрити на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення, при цьому строк давності призупиняється на час розгляду скарги у разі оскарження постанови або на період відстрочки її виконання згідно зі статтею 301 КУпАП.

Суддя        Р.Я.Смалюх