Справа №639/4917/25
Провадження №2/639/250/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2026 року Новобаварський районний суд міста Харкова
в складі: головуючого – судді Баркової Н.В.,
за участю секретаря – Скороход Б.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

10.07.2025 року представник позивача ТОВ «Юніт Капітал» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 і просить суд стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором №587615394 від 29.04.2021 року у розмірі 81 099,92 грн., стягнути судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7 000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 29.04.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач ОСОБА_1 уклали Кредитний договір №587615394 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Зокрема, відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт Товариства - www.moneyveo.ua, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого добровільно без примусу чи тиску відповідач заявив про бажання отримання коштів, подавши відповідну Заявку, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання. За результатами заповнення Заявки здійснюється своєчасна перевірка дійсності та аутентифікація Платіжної картки Позичальника згідно зі стандартами відповідних платіжних систем. Рішення про надання чи відмову у наданні кредиту приймається Товариством на підставі обробки персональних даних Позичальника, зазначених в Заявці, та будь-якої додаткової інформації, наданої Позичальником, чи отриманої Товариством з інших джерел (Розділ 3 Правил). Таким чином ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», перед тим як погоджувати заявку на кредитування, не лише перевірило особисті дані відповідача, а і платіжну картку, з метою ідентифікації, тобто перевірило чи дійсно платіжна картка належить Позичальнику. Отже, заповненням анкети-заяви Позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений Кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Відповідно до п.1.1. договору, Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит на суму 20 500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. Відразу після вчинених дій відповідачем ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 20 500,00 грн. на його банківську карту, що в свою чергу, свідчить про те, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». 
Разом з тим, 28.11.2018 року між Первісним кредитором та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до Договору факторингу 1 укладалися Додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу 1. Окрім того, 05.08.2020 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 05/0820-01. Крім того 04.06.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивачем укладено Договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. Загальна сума заборгованості відповідача на момент подання позовної заяви за Кредитним договором №587615394 від 29.04.2021 року становить 81 099,92 грн. і складається з наступного: 20 500,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 60 599,92 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 0,00 грн. – заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи).
У зв`язку з викладеним позивач вимушений звернутися до суду з вказаним позовом. 
Ухвалою Новобаварського районного суду міста Харкова від 14.07.2025 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Призначено судове засідання.
Окрім того, ухвалою Новобаварського районного суду міста Харкова від 26.08.2025 року клопотання представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» про витребування доказів у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задоволено. Зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» надати суду відповідну інформацію і докази на її підтвердження. 
Витребувані докази надані на адресу суду. 
27.11.2025 року від представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Кутепова І.О. надійшов відзив на позов, в якому останній просить відмовити у задоволенні позову, зазначивши про відсутність у позивача права вимоги щодо стягнення заборгованості з відповідача - ОСОБА_1 . Вимога позивача щодо сплати заборгованості за кредитним договором ґрунтується на передачі позивачу права вимоги від первісного кредитора - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» у відповідності до укладених вище договорів факторингу. Однак, твердження позивача про набуття ним права вимоги щодо стягнення заборгованості з відповідача за вказаними договорами факторингу повністю суперечить положенням чинного цивільного законодавства та усталеній судовій практиці. Позивач просить стягнути 81 099,92 грн. заборгованості за кредитним договором №587615394 від 29.04.2021 року з підстав набуття права вимоги по ньому відповідно до договорів факторингу - від 28.11.2018, укладеному між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», - від 05.08.2020, укладеному між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», - від 04.06.2025, укладеному між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивачем ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», при цьому станом на час укладення договору факторингу з ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» 28.11.2018 року даний кредитний договір укладений ще не був, у зв`язку з чим, відступлення неіснуючих станом на 28.11.2018 року прав вимоги та майнових прав ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» суперечить ст. 514 ЦК України (до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом). За таких обставин представник відповідача вважає, що право кредитора за кредитним договором від 29.04.2021 року до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», а в подальшому до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» і до позивача ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» не перейшло, у зв`язку з чим, позивач не набув прав кредитора по відношенню до відповідача по даному договору від 29.04.2021 року. Окрім цього, у відповідності до п. 4.2. Договору № 587615394 від 587615394 року строк дії цього Договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором, то даним правом відступати право вимоги до позичальника кредитодавець наділений саме з часу укладання кредитного договору, тобто з 29.04.2021 року. Права майбутньої вимоги на момент укладення договору має бути визначеною, тоді як жодної визначеної вимоги у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо ОСОБА_1 , на момент укладення Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року не існувало, оскільки сторони не могли передбачити, що 29.04.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладе спірний кредитний договір з відповідачем. Крім того, на час укладення договору відступлення права вимоги № 28/1118-01 від 28.11.2018 року сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину, предмет не індивідуалізовано належним чином. Враховуючи, що позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором на першому етапі - від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», наступні переходи прав вимоги, які є похідними, не можуть підтвердити передання вказаного права вимоги до останнього кредитора - ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ». Наявні в матеріалах справи реєстри прав вимоги, де боржником зазначено відповідача, самі по собі не свідчать про набуття позивачем прав кредитора по відношенню до позичальника, а є додатками до договору та його невід`ємною частиною. Окрім того, укладаючи Договір кредитної лінії № 587615394 сторони обумовили строк кредитування 30 днів, тобто до 29.05.2021 року з можливістю пролонгації на умовах п. 1.3. Договору. Відповідно до п. 1.3 Договору, сторони погодили, що встановлений в п. 1.2. Договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено Позичальником, шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Отже, для пролонгації кредитного договору мають діяти дві умови - оплата Позичальником усіх фактично нарахованих процентів протягом Дисконтного та Пільгового періоду та активація Позичальником функції продовження строку Дисконтного періоду Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця, чого ОСОБА_1 зроблено не було. Так само відповідач не здійснював активацію функції продовження строку Дисконтного періоду. Таким чином, Договір кредитної лінії № 87615394 від 29.04.2021 року пролонговано не було, та вважається, що строк виконання відповідачем грошового зобов`язання настав 29.05.2021 року. Так, загальна заборгованість відповідача перед позивачем на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором, визначена в сумі 81 099, 92 грн. і складається з: 20 500,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 60 599,92 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Отже сума заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом перевищує суму заборгованості по тілу кредиту втричі. При цьому, нарахування відсотків за користування кредитом здійснювалося відповідачем поза межами строку кредитування, оскільки позивач не вчиняв дій, спрямованих на пролонгацію кредитного договору. Крім того представник відповідача звертає увагу, що заявлені представником позивача вимоги щодо стягнення витрат на правничу допомогу не відповідають принципу розумності, а також є неспівмірними зі складністю справи, їх розмір явно завищений. Тому у разі ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог повністю або частково, представник відповідача просить зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу щонайменше вполовину.
01.12.2025 року представником позивача ТОВ «Юніт Капітал» подано відповідь на відзив, в якій останній просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
У свою чергу 08.01.2026 року представником відповідача ОСОБА_1 – адвокатом Кутеповим І.О. подані заперечення на відповідь на відзив позивача, в яких підтверджується раніше висловлена у відзиві позиція. 
В судове засідання 23.04.2026 року учасники справи не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. 
Представник позивача ТОВ «Юніт Капітал» подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи в його відсутність та не заперечував проти заочного розгляду справи. 
Представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Кутепов І.О. надав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність та у відсутність відповідача з урахуванням змісту поданих заяв по суті справи. 
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.
Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
29.04.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач ОСОБА_1 уклали Кредитний договір №587615394 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач ОСОБА_1 на офіційному сайті Товариства - www.moneyveo.ua мав можливість ознайомитись з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору, після чого подав відповідну Заявку, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання, підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV39ХМ93, який 29.04.2021 о 23:41 год. відповідач ввів у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснув кнопку «Так», що є підтвердженням підписання договору (а.с. 12-29). Зазначені обставини не заперечувались відповідачем та його представником.
Відповідно до п.1.1. договору Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику Кредит на суму 20 500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. Згідно з п.1.2 кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (далі – дисконтний період). В п.1.3 сторони погодили, що встановлений в п.1.2 договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, з умови, якщо Позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду.
Пунктом 1.4 передбачено, що за користування кредитом протягом дисконтного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку, зокрема (п.1.4.1 виключно на період строку, визначеного в п.1.2 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 102,20 процентів річних, що становить 0,28 процентів від суми кредиту за кожен день користування ним (а.с. 12-29).
Згідно з графіком розрахунків, який підписано позичальником, термін платежу – 29.05.2021 року, сума кредиту – 20500,00 грн., 1722,00 грн. – нараховані проценти, до сплати 22222, 00 грн.(а.с.15-зворот).
29.04.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 20 500,00 грн. на банківську карту відповідача ОСОБА_1 , що підтверджується платіжним дорученням ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та даними довідки (а.с. 32, 35).
Зазначений факт додатково підтверджується повідомленням АТ КБ «ПриватБанк» від 12.02.2026 року, з якого вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) в Банку емітовано карту № НОМЕР_2 та надано інформацію про рух коштів (виписку) по банківській картці № НОМЕР_2 за період з 29.04.2021 року по 04.05.2021 року, з якої вбачається факт зарахування суми кредиту 29.04.2021 року.
Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти відповідачу виконав в повному обсязі. 
28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчується 28.11.2019 року. У подальшому до Договору факторингу 1 укладалися Додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу 1. Додатками до договору є форма реєстру прав вимоги, форма повідомлення боржника за кредитним договором, форма акту повернення права вимоги (а.с. 46-61).
Окрім того, 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 05/0820-01. Додатками до договору є форма реєстру прав вимоги, форма повідомлення боржника за кредитним договором, форма акту повернення права вимоги (а.с. 63-71). 
04.06.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено Договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до умов якого Позивачу відступлено в тому числі і право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором, додатками до договору є форма реєстру прав вимоги, форма повідомлення боржника за кредитним договором, форма акту повернення права вимоги (а.с. 73-80).
Отже, внаслідок послідовного укладення договорів факторингу права вимоги за договором кредиту №587615394 від 29.04.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем перейшло від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Юніт Капітал», що підтверджується відповідними витягами з реєстру боржників та актами передачі реєстру, іншими наведеними вище доказами, зміст яких не спростовано відповідачем та його представником. 
З розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео», розрахунку ТОВ «Таліон Плюс», виписки ТОВ «Юніт Капітал» з особового рахунку ОСОБА_1 за кредитним договором №587615394 від 29.04.2021 року вбачається, що загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 81 099,92 грн. і складається з наступного: 20 500,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 60 599,92 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, нарахування яких припинено лише 24.09.2021 року; 0,00 грн. – заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи) (а.с. 89-92).
При цьому з розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вбачається, що відповідачем було сплачено 28.05.2021 року – 1608,00 грн., 30.06.2021 року – 315,00 грн., а всього - 1923,00 грн., які віднесені на сплату процентів (а.с. 83-84).
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Разом з тим, відповідально до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 
Відповідно до ч. 2 ст. 1048 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
У відповідності до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.
У ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Так, згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
З урахуванням викладеного будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Згідно з п.п. 1, 2 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок: 
1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 
2) правонаступництва. 
Відповідно до ч.1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом частини першої статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг вважається фінансовою послугою.
У пункті 5 частини першої статті 1 Закону зазначено, що фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.
За змістом частини першої статті 6 Закону договір факторингу, якщо інше не передбачено законом ,повинен містити:1) назву документа; 2)назву, адресу та реквізити суб`єкта господарювання;3) відомості про клієнта, який отримує фінансову послугу:прізвище,ім`я,по батькові, адреса проживання - для фізичної особи, найменування та місцезнаходження - для юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6)розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7)строк дії договору; 8)порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 9-1) підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 цього Закону, надана клієнту; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18, пункт 106) зазначила такі характеристики договору факторингу як правочину: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові, операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватися у твердій сумі, у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальної вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону про фінансові послуги.
Крім того, у постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21, пункт 48) Велика Палата Верховного Суду додатково навела ознаки договору факторингу: 1) предметом договору є надання фінансової послуги за плату; 2) зобов`язання, в якому клієнтом відступається право вимоги, може бути тільки грошовим; 3) договір факторингу має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, а й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 4) договір факторингу укладається тільки в письмовій формі та має містити визначені Законом про фінансові послуги умови; 5) мета договору полягає у наданні фактором та отриманні клієнтом фінансової послуги.
У частині першій статті 514 ЦК України закріплене правило, за яким обсяг прав, що передаються, визначається на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлене договором або законом.
Формулювання цієї норми вказує на її диспозитивність, тобто не виключається можливість зміни обсягу прав. Таким чином, відступлення прав, обсяг яких буде визначено в майбутньому, вважається законодавчо прийнятним. 
Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК Україниза договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
На підставі частини 1, 2 статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.
У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Отже, виходячи із положень ст. 1078 ЦК України, за договором факторингу допускається відступлення як наявної, так і майбутньої вимоги.
Таких висновків дійшов також Вищий господарський суд України у постанові від 19 жовтня 2015 року (справа №910/3498/15-г), де вказав, що тільки договору факторингу, порівняно з іншими договорами, притаманна можливість здійснювати відступлення як наявної, так і майбутньої грошової вимоги. Інші договори, включаючи загальний договір відступлення права вимоги (цесії), розраховані на відступлення лише наявних вимог.
Така конструкція ґрунтується на юридичній фікції щодо майбутньої заборгованості, де майбутнє право вважається таким, що переходить до нового кредитора з моменту укладення договору про цесію. Таким чином, для цілей відступлення права вимоги за майбутньою вимогою враховуються характеристики вже наявної вимоги.
Визначеність переданого права вимоги стосовно його змісту, обсягу та особи боржника має бути встановлена не в момент укладання правочину про цесію, а в момент виникнення права вимоги.
ЦК України не має жодних імперативних вимог щодо способів ідентифікації права вимоги в правочині про його відступлення або майбутнє відступлення новому кредитору. Сторони можуть обрати будь-які засоби або ознаки, що дозволять визначити підстави виникнення вимоги, її характер, обсяг, зміст тощо.
Відповідно до правової позиції, сформульованої у постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2018 року у справі № 914/2567/17 відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.
Натомість, до дійсних належать такі права вимоги, які юридично існують, виникнуть в майбутньому, або права по зобов`язаннях, за якими не настав строк виконання. Причому поняття дійсних вимог є ширшим, ніж наявних або існуючих, оскільки дійсними можуть бути не тільки зобов`язальні вимоги, що існують у даний час, а й ті, що виникнуть у майбутньому.
Водночас наявна вимога це право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, або право грошової вимоги, можливість здійснення якої залежить від настання певної умови чи спливу строку платежу (так звана недозріла вимога).
Майбутня вимога це право грошової вимоги, що виникне в майбутньому, тобто яка з`явиться з тих чи інших договорів, що будуть укладені між клієнтом і боржником після договору факторингу.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. 
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
На підставі досліджених письмових доказів, наданих позивачем, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ТОВ «Юніт Капітал» засновані на законі, умовах підписаного відповідачем 29.04.2021 року договору кредиту №587615394 та на умовах укладених договорів факторингу, за якими позивач отримав право вимоги до відповідача, що обумовлено наведеними вище висновками суду, які спростовують заперечення представника відповідача. Однак суд не погоджується з розміром позовних вимог.
При цьому суд враховує правові висновки, сформульовані Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12, де вказано, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
В даному випадку Кредитний договір №587615394 був укладений між сторонами 29.04.2021 року на 30 днів (з можливістю продовження), що випливає з його змісту. Розмір відсотків складає 102,20% річних, загальна сума кредиту становить 22 222,00 грн. Проте доказів щодо продовження строку кредитування і здійснення відповідачем для цього необхідних передбачених договором дій матеріали справи не містять, інші суми процентів з відповідачем не погоджувалися та новий графік ним не підписувався. Як вбачається з розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відповідачем ОСОБА_1 28.05.2021 року та 30.06.2021 року здійснено часткове погашення заборгованості за кредитним договором на суму 1 923,00 грн. (1 608,00 грн. + 315,00 грн. = 1 923,00 грн.), відтак сума яку повинен відповідач повернути за кредитним договором складає 20 299,00 грн. (22 222,00 грн. (загальна сума кредиту) - 1 923,00 грн. (сума, яка сплачена відповідачем в рахунок погашення кредиту) = 20 299,00 грн.). 
Враховуючи викладене, позовні вимоги, підлягають частковому задоволенню, аз відповідача на користь позивача, до якого перейшло право вимоги за кредитним договором, підлягає стягненню заборгованість за Кредитним договором №587615394 від 29.04.2021 року у розмірі 20 299,00 грн. 
В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають через їх необгрунтованість.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах – учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).
Між тим згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
05.06.2025 року між Адвокатським бюро «Тараненко та партнери», в особі адвоката Тараненка А.І. та ТОВ «Юніт Капітал», в особі директора Хлопкової М.С., був укладений договір про надання правничої допомоги №05/06/25-01 та Додаткова угода №2577506140 до Договору про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05.06.2025 року (а.с. 93-96). Позивачем сплачено за надання правової допомоги суму у розмірі 7 000,00 грн., яка відповідає детальному розрахунку вартості правової допомоги та акту виконаних робіт, підписаному клієнтом та адвокатом і наданим суду. 
Представником відповідача подано заперечення проти розміру витрат на правничу допомогу. 
Як встановив у своїй постанові від 19.02.2021 року Верховний Суд у справі № 917/1071/18 якщо суд під час розгляду клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу) визначить, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру і їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд має дійти висновку про зменшення заявлених до стягнення з іншої сторони судових витрат на професійну правничу допомогу.
З огляду на викладене, беручи до уваги положення ст.ст. 133, 137 ЦПК України, заперечення сторони відповідача щодо розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, які вважав надмірно завищеними, суд у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення з відповідача, витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката на користь позивача, однак пропорційно задоволеним позовним вимогам на 25%, тобто в сумі 1 750,00 грн. 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Таким чином, у зв`язку з частковим задоволенням позову на 25%, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача, сплачений судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 605,60 грн. (а.с. 1).
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 137, 141, 166, 206, 256, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 205, 207, 252-259, 261, 514, 525, 526, 549, 599, 610, 611, 626, 629, 639, 1048, 1050, 1054, 1077, 1082 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за Кредитним договором №587615394 від 29.04.2021 року у розмірі 20 299 (двадцять тисяч двісті дев`яносто дев`ять) гривень 00 копійок.
В іншій частині у задоволенні позову - відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» судові витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 1 750 (одна тисяча сімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», ЄДРПОУ:43541163, адреса місцезнаходження: 01024, м. Київ, вул. Рогнідинська, буд. 4, літ. «А», офіс 10;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . 
Повне рішення складено 29.06.2026 року.

Суддя Н.В. Баркова